Гребінківський районний суд Полтавської області 
___________________________________________________________________________________
  	Справа №: 539/2954/25	

Провадження № 2/528/516/26

Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
19 червня 2026 року   	м. Гребінка	

Гребінківський районний суд Полтавської області у складі: 
головуючого судді Вітківського М.О., 
при секретарі Коваленко О.В.,
представника відповідача Свиридовського О.А. (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гребінка з повною технічною фіксацією засобами в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг,

в с т а н о в и в:

15 липня 2025 року з Лубенського міськрайонного суду Полтавської області за підсудністю до Гребінківського районного суду Полтавської області надійшла цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг, якою позивач просить суд: стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , борг за спожитий природний газ за об`єктом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» код ЄДРПОУ 40121452 суму основного боргу (заборгованості за спожитий природний газ) в розмірі 42918,11 грн. на рахунок: НОМЕР_2 в AT «Ощадбанк» м. Києва, МФО 300465 та судового збору в розмірі 2422,40 грн) на поточний рахунок НОМЕР_3 в АБ «УКРГАЗБАНК» м. Києва, МФО 320478. 
Заочним рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 20.11.2025 року, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , борг за спожитий природний газ за об`єктом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» код ЄДРПОУ 40121452 суму основного боргу (заборгованості за спожитий природний газ) в розмірі 42 918 (сорок дві тисячі дев`ятсот вісімнадцять) грн 11 коп. на рахунок: НОМЕР_2 в AT «Ощадбанк» м. Києва, МФО 300465.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» код ЄДРПОУ 40121452 на поточний рахунок НОМЕР_3 в АБ «УКРГАЗБАНК» м. Києва, МФО 320478, судовий збір у сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.
18.02.2026 року, відповідач ОСОБА_1 в особі свого представника – адвоката Свиридовського О.А., звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення, в якій просить його скасувати, посилаючись на те, що її не було належним чином повідомлено про розгляд справи, оскільки вона не проживає на території України з 28.02.2022 року, про наявність судового рішення дізналась з Єдиного держаного реєстру судових рішень 22.01.2026 року та просить поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення. 
До заяви про перегляд заочного рішення долучено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, в якому представник відповідача просить поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, мотивуючи тим, що із вказаним заочним рішенням суду представник відповідача адвокат Свиридовський О.А. був ознайомлений 23.01.2026 року, що підтверджується заявою про ознайомлення з матеріалами цивільної справи №539/2954/25, що знаходиться в матеріалах справи. 
Відповідач заперечує наявність боргу за спожитий природний газ за об`єктом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 42 918,11 грн., оскільки поточні показники лічильника на природний газ, які містяться в особистому кабінеті відповідача складають 14317м3, які не змінилися з 2018 року. (а.с.92-103). 
Ухвалою суду від 19.02.2026 року поновлено відповідачу ОСОБА_1 пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 20 листопада 2025 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг. Прийнято до провадження заяву адвоката Свиридовського Олександра Анатолійовича, якій діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 20 листопада 2025 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг. Розгляд справи призначити в судовому засіданні з викликом сторін на 05 березня 2026 року о 13 год. 30 хв. (а.с.112,113).
Ухвалою суду від 05.03.2026 року заяву адвоката Свиридовського Олександра Анатолійовича, якій діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 20 листопада 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг, задоволено. Скасовано заочне рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 20 листопада 2025 року, яке ухвалено в межах розгляду цивільної справи №539/2954/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг. Призначено у справі судове засідання на 31 березня 2026 року о 10 год. 00 хв. (а.с.124-126). 
20.03.2026 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача – адвоката Свиридовського О.А. надійшов відзив на позовну заяву.
Відповідач не визнає позовних вимог в повному обсязі з огляду на наступне: з 28.02.2022 відповідач не проживає на території України, що підтверджується відомостями з паспорту громадянина України для виїзду за кордон, засвідчені належним чином копії сторінок якого були додані до заяви про перегляд заочного рішення. Отже, в період за який на думку позивача у відповідача нібито сформувалася заборгованість з оплати послуг зі споживання природного газу.
Відповідач проживав закордоном, не споживав газ та не може вважатися споживачем житлово-комунальної послуги в розумінні наведених вище положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Починаючи з дня купівлі відповідачем даного будинку (2019 рік), відповідач не проживав в ньому жодного дня та не споживав жодну з можливих житлово-комунальних послуг, що в контексті постачання природного газу підтверджується показниками індивідуального лічильника, які містяться в Розрахунковій книжці з оплати за природний газ та на фотографії лічильника за лютий 2026 року, на якій показники лічильника жодним чином не змінилися в порівняні з 2018 роком. При цьому, вирішуючи свої нагальні життєві проблеми в чужій країні, не маючи там ні родичів, ні друзів, переїзд до якої був абсолютно непідготовлений та вимушений зухвалим вторгненням покидьків з російської федерації, відповідач не мала змоги подавати актуальні нульові показники лічильника, в той час як до 2022 року такі нульові місячні показники подавалися відповідачем так званим «бабусиним методом» шляхом здійснення телефонного дзвінка на гарячу лінію.
Наразі, поточні показники лічильника на природний газ, які містяться в особистому кабінеті відповідача, складають 14317 m3, які не змінилися з 2018 року.
Виходячи з вищевикладеного, зважаючи на відсутність будь-якого пояснення та обґрунтування в позові та інших матеріалах справи, стає абсолютно незрозумілим якими нормативно-правовими актами, методами та формулами розрахунку керувався позивач формуючі зазначені ним об`єми нібито спожитого природного газу відповідачем, які дуже суттєво відрізняються за місяцями в рамках одного опалювального або неопалювального сезону. 
Так, наприклад, за серпень 2023 року позивач як показник спожитого природного газу відповідачем зазначив 90 m3, що в середньому набагато більше ніж показники споживання природного газу в ліпні місяці середньостатистичною українською родиною. При цьому 23.06.2025 року та 05.07.2025 року відповідач двома платежами сплатила за розподіл газу 3 840 грн. 05 коп. та 3 001 грн. 00 коп. відповідно.
Зважаючи на зазначене вище, беручи до уваги наявність індивідуального лічильника на природний газ, вважаю, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами об`єми спожитого природного газу за вказаний ним період, а отже й неможливо встановити суму нібито наявної заборгованості, якої по факту немає та не може бути, оскільки ні відповідач, ні будь-хто інший не проживав в даному будинку більше 8 років, в тому числі й в періоді, за який була нарахована заборгованість, а отже заочне рішення, на переконання сторони відповідача підлягає перегляду, а позовні вимоги задоволенню не підлягають. (а.с.135-139).
11.06.2026 року в судовому засіданні представник відповідача – адвокат Свиридовський О.А. позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, посилаючись на аналогічні доводи, що викладені у відзиві на позовну заяву.
11.06.2025 року в судове засідання представник позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» не з`явився, він належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Заяв/клопотань до суду подано не було.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. 
Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).
Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Позивач ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», як суб`єкт ринку газу, з 01.11.2018 р. здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його (природний газ) для власних потреб на підставі постанови НКРЕКП №880 від 04.07.2017 р. «Про видачу ліцензій з постачання природного газу…» на території України. (а.с.10,11).
Із матеріалів справи вбачається, що правовідносини між сторонами виникли у зв`язку із наданням послуг з постачання природного газу до домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 , що підтверджується відповіддю з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №1496951 від 19.06.2025. (а.с.24,25). 
Згідно актуальної інформації про нерухомість із реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.06.2025, реєстраційний номер 1356470553208, об`єкт нерухомості (житловий будинок) у частці 1/1 за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 . (а.с.12,12 зворот). 
В поданій позивачем інформації по рахунку по об`єкту, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зазначено, що в період з червня 2023 року по травень 2025 року (включно) було спожито природний газ на загальну суму 42 918,11 грн. (а.с.9).
В судовому засіданні встановлено, що з 28.02.2022 відповідач ОСОБА_1 не проживає на території України, що підтверджується відомостями з паспорту громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_4 . (а.с.90-97).
Відповідно до долученої до матеріалів справи копії розрахункової книжки з оплати за природний газ НАК «Нафтогаз України» за адресою: АДРЕСА_1 , споживач ОСОБА_1 , та фотографії лічильника за лютий 2026 року, показники лічильника не змінилися з 2018 року, станом на 26.03.2018 контрольний показник лічильника в розрахунковій книжці – 14317 m3, на фотографії лічильника аналогічно. (а.с.98-102,107).
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», - споживач зобов`язаний, зокрема, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Правилами постачання природного газу, що затверджені постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2496 від 30.09.2015 року передбачено, що постачальник зобов`язаний постачати природний газ споживачам які використовують його (природний газ) для власних потреб, а споживачі зобов`язані здійснювати оплату за отриманий природний газ, згідно особового рахунку і встановлених тарифів.
Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2500 «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» визначено, що договір між постачальником природного газу та споживачем є публічним договором приєднання відповідно до ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України, відповідно укладається шляхом заявочного принципу і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.
Згідно п.2.1. Постанови НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2500 «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» за цим Договором Постачальник зобов`язується постачати природний газ Споживачу в необхідних для Споживача об`ємах (обсягах), а Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором.
За результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження КМУ від 22.07.2020р. № 917-р постачальником «останньої надії» визначено ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» строком на три роки. Розпорядженням КМУ від 12.09.2023 № 793-р відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про ринок природного газу» визначено на період воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» постачальником «останньої надії» без проведення конкурсу.
Постачальник «останньої надії» компанія, яка зобов`язана протягом 60 днів постачати газ споживачу, якщо він залишиться без постачальника (через заборгованість або через технічні проблеми постачальника).
При зверненні із позовом позивач стверджував, що в період з червня 2023 року по травень 2025 року відповідач являвся споживачем постачальника «останньої надії» та був включений до Реєстру споживачів постачальника «останньої надії» та споживав газ за ціною тарифного плану «Надійний» для споживачів постачальника «останньої надії» яку зазначено у витягі з білінгової системи «Газоліна» - «Фінансовий стан» у вигляді роздруківки по особовому рахунку відповідача, а тому зобов`язувався своєчасно оплачувати товариству вартість спожитого природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договорами. 
Як встановлено у судовому засіданні та підтверджено належними та допустимими доказами, відповідач ОСОБА_1 з 28.02.2022 року не проживає на території України, що підтверджується відомостями з паспорту громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_4 , не споживає газ за адресою: АДРЕСА_1 .
Подана позивачем інформація по рахунку по об`єкту, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де зазначено, що в період з червня 2023 року по травень 2025 року (включно) відповідачем було спожито природний газ на загальну суму 42 918,11 грн. спростовується копією розрахункової книжки з оплати за природний газ НАК «Нафтогаз України» за адресою: АДРЕСА_1 , споживач ОСОБА_1 , та фотографією лічильника за лютий 2026 року, де показники лічильника не змінилися з 2018 року, станом на 26.03.2018 контрольний показник лічильника в розрахунковій книжці – 14317 m3, на фотографії лічильника аналогічно.
Отже, беручи до уваги наявність індивідуального лічильника на природний газ, суд вважає, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами об`єми спожитого природного газу за період з червня 2023 року по травень 2025 року, а отже й неможливо встановити суму наявної заборгованості.
Відповідно до ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є, серед іншого, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно правової позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 02.10.2018 року по справі № 917/1307/18, в постанові від 23.10.2019 по справі № 910/18036/17, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.
Стандарт доказування - це та ступінь достовірності наданих стороною доказів, за яких суд має визнати тягар доведення знятим, а фактичну обставину - доведеною, отже стандарт доведення - це достатній рівень допустимих сумнівів, при якому тягар доведення вважається виконаним.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine, заява N 7460/03, § 26) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
У рішенні ЄСПЛ по справі "J.K. AND OTHERS v. SWEDEN" заява № 59166/12 судом зазначено, що договірна держава зобов`язана брати до уваги не лише докази, подані заявником, але й усі інші факти, які мають значення у справі, яка розглядається. У цивільних позовах закон не вимагає такого високого стандарту, як "доведення поза розумним сумнівом" скоріше суддя має вирішити справу на основі "балансу ймовірностей". Термін «перевага сумнівів» використовується в контексті стандарту доказів, що стосується фактичних тверджень, зроблених заявником.
Отже, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 14.08.2018 року у справі № 905/2382/17, від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18.
Відсутність зазначених доказів становить баланс ймовірностей, який за встановлених судом обставин свідчить на користь відповідача, оскільки маючи процесуальну можливість позивач не скористався своїми можливостями та не довів свого твердження, покладеного в основу підстав позову.
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг, слід відмовити.
Частинами першою-другою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.
Враховуючи, що судом відмовлено у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, то судові витрати потрібно залишити за позивачем.
Керуючись ст.ст. 4, 11, 12, 13, 76-80, 81, 83 ,89, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 279, 354-356 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду через Гребінківський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» код ЄДРПОУ 40121452 (юридична адреса: 04116, вул. Шолуденка, буд. 1, м. Київ). 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ). 

Суддя  	М. О. Вітківський