справа № 208/14360/25
провадження № 2/208/1483/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2026 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі:
головуючого судді - Гречаної В.Г.,
за участі секретаря судового засідання - Грищенко О.Л,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Кам`янське в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 208/14360/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Перша Кам`янська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Заводського районного суду міста Кам`янського із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Перша Кам`янська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
В обґрунтування позову зазначила, що вона є донькою ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Батьки позивачки, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , мали також сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є відповідачем по справі.
01 квітня 2005 року ОСОБА_3 був зроблений заповіт на ім`я ОСОБА_1 , який посвідчений державним нотаріусом Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Сисойкіною Н.М., та зареєстрований в реєстрі №2-61, яким ОСОБА_3 заповідала позивачці усе належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось.
Після смерті матері позивачки відкрилась спадщина на все належне їй на день смерті, майно, а саме: 1/10 частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який виникло на підставі договору дарування частини жилого будинку від 14 червня 2000 року, укладеному між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , посвідченого державним нотаріусом Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Полянським Ю.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 1 -175 8.
В ОКП « Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» право власності на 1/10 частину будинку на ім`я матері зареєстровано 18.07.2000 року ( в книзі 2 за №420).
Брат позивачки, ОСОБА_2 , до нотаріальної контори не звертався ні з заявою про прийняття спадщини, ні з заявою про відмову від прийняття спадщини.
08 вересня 2025 року чоловік позивачки, ОСОБА_6 , на підставі довіреності, звернувся до Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області за видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 .
Постановою від 08 вересня 2025 року, виданою державним нотаріусом Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Трощій Н.Г., було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , оскільки заява подана після спливу шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця. Документів, які б підтверджували фактичне прийняття спадщини спадкоємцем нотаріусу не надані. Рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх інтересів.
Вищезазначене змусило позивача звернутись до суду з даним позовом.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.11.2025 року по цивільній справі №208/14360/25 визначено головуючого суддю Гречану В.Г.
Ухвалою суду від 17.11.2025 року відкрито провадження у справі №208/14360/25 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Також було витребувано з Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області належним чином завірену копію спадкової справи, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
15.12.2025 року на виконання ухвали суду від 17.11.2025 року до суду надійшла копія спадкової справи № 729/2025, заведеної після померлої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
15.12.2025 року третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, завідувач Першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Н.Торощій надала до суду заяву про розгляд справи без її участі 
30.03.2026р представник позивача - адвокат Кущ О.М. надала заяву про розгляд справи без її та позивача участі на підставі наявних у справі доказів. Вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити у повному обсязі. Проти призначення справи до судового розгляду не заперечувала.
Ухвалою суду від 30.03.2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
05.06.2026 року третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, завідувач Першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Н.Торощій надала до суду заяву про розгляд справи без її участі 
12.06.2026р представник позивача - адвокат Кущ О.М. надала заяву про розгляд справи без її та позивача участі на підставі наявних у справі доказів. Вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити у повному обсязі.
12.06.2026 року відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи неодноразово повідомлявся шляхом направлення судових повісток засобами поштового зв`язку «Укрпошта» за зареєстрованим місцем проживання відповідача, що в розумінні п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, є належним повідомленням про розгляд справи, причини своєї неявки суду не повідомив. Правом на надання відзиву не скористався, заяв, клопотань суду не надавав.
Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 174, ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.280,281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК
Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.
Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
ОСОБА_1 (дівоче прізвище – ОСОБА_7 ) є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .
На підставі свідоцтва про шлюб, серія НОМЕР_2 , позивач змінила прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 ».
Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання, ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Батьки позивачки, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , мали також сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
01 квітня 2005 року ОСОБА_3 був зроблений заповіт на ім`я ОСОБА_1 , який посвідчений державним нотаріусом Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Сисойкіною Н.М., та зареєстрований в реєстрі №2-61, яким ОСОБА_3 заповідала позивачці усе належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось.
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Після смерті матері позивачки відкрилась спадщина на все належне їй на день смерті, майно, а саме: 1/10 частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який виникло на підставі договору дарування частини жилого будинку від 14 червня 2000 року, укладеному між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , посвідченого державним нотаріусом Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Полянським Ю.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 1 -175 8. В ОКП « Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» право власності на 1/10 частину будинку на ім`я матері зареєстровано 18.07.2000 року ( в книзі 2 за №420).
Брат позивачки та відповідач по справі, ОСОБА_2 , до нотаріальної контори не звертався ні з заявою про прийняття спадщини, ні з заявою про відмову від прийняття спадщини.
08 вересня 2025 року чоловік позивачки, ОСОБА_6 , на підставі довіреності, звернувся до Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області за видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 .
Постановою від 08 вересня 2025 року, виданою державним нотаріусом Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Трощій Н.Г., було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , оскільки заява подана після спливу шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця. Документів, які б підтверджували фактичне прийняття спадщини спадкоємцем нотаріусу не надані. Рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.
Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не відмовився від неї.
Відповідно до статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем.
Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, незнання норм закону, тощо, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постановах: від 04 листопада 2015 року 6-1486цс15 та від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298 св 18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження №61/21447св19).
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Судом встановлено, що мати позивача померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після її смерті були спадкоємцем за заповітом - донька померлої – ОСОБА_1 .
Позивачка знала про смерть своєї матері, що зазначається нею у позові, її чоловік ОСОБА_6 , який перебував в Україні, здійснив поховання ОСОБА_3 .
Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, проживання у спадковому майні після відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.
Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.
Вказана позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 20 січня 2021 року по справі № 752/11156/18-ц (провадження № 61-14082св20).
При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Вказана позиція підтверджується також роз`ясненнями, наданими в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».
Поважність причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини позивач обґрунтовує тим, що з 2019 року вона постійно проживає за межами України. 21 січня 2021 року, рішенням Мазовецького воєводи, ОСОБА_1 було надано дозвіл на постійне перебування на території Республіки Польща. Коли їй стало відомо про смерть матері 14 лютого 2024 року, похованням якої займався чоловік позивачки - ОСОБА_6 , виїхати до України у неї не було можливості взагалі, як і у найближчий час після, оскільки 05 лютого 2024 року вона розпочала проходження професійного навчання у м. Варшава. Перервати його було неможливо до закінчення навчання - 04 вересня 2024 року, інакше вона могла б втратити роботу та перспективу подальшого перебування в країні. Зазначає, що за її навчання, вартістю 7 000 злотих, сплачено компанією і, у разі переривання співпраці, вона б змушена була повертати всю суму і втратила б право на подальшу співпрацю. До того ж, з 2021 року вона офіційно здійснює підприємницьку діяльність у Польщі у сфері надання перукарських послуг. Жодна інша особа не могла її замінити під час надання послуг, і її особистий приїзд в Україну на тривалий період поставив би під загрозу професійну діяльність та призвів би до суттєвих фінансових збитків. Крім того, ситуація на польсько-українському кордоні у цей період була дуже напруженою: - відбувалися блокування пунктів пропуску фермерами, - були постійні ракетні обстріли України, існував ризик неповернення вчасно до Польщі, що автоматично порушило би умови її трудового договору. Тільки 02 вересня 2025 року, коли завершився останній етап навчання та закінчився період договірних обмежень, позивачка змогла приїхати до України, отримати свідоцтво про смерть матері, та зробити нотаріальну довіреність на чоловіка для подальшого вирішення питання отримання спадщини після смерті матері.
Відповідно до статті 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом шести місяців не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину. 
Разом з цим, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 Цивільного кодексу України).
Для визначення додаткового строку для прийняття спадщини спадкоємцем, який пропустив встановлений законом шестимісячний строк, судом мають бути встановлені поважні причини такого пропуску.
Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 26 березня 2025 року по справі 522/18483/21 вказав, що поважними причинами пропуску строку є лише ті, що пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій щодо прийняття спадщини.
Згідно зі статтею 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
Перебування спадкоємця за кордоном не може вважатися поважною причиною пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24) виснувала, що за конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як розумність, добросовісність та справедливість.
Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини.
Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини.
До того ж, законом визначені два основні способи подання заяви про прийняття спадщини для тих, хто перебуває за кордоном:
1.Звернення до консульської установи України в країні перебування:
- спадкоємцю необхідно звернутися до консульства України в країні свого перебування;
- консул нотаріально засвідчить справжність підпису спадкоємця на заяві про прийняття спадщини;
- оформлену та посвідчену консулом заяву необхідно надіслати поштовим зв`язком на адресу нотаріуса в Україні, який буде займатися оформленням спадкової справи;
- заява складається українською мовою і не потребує додаткового засвідчення (апостилювання чи легалізації) та перекладу.
2.Звернення до місцевого нотаріуса (у разі, якщо у країні перебування немає консульства):
- спадкоємцю необхідно звернутися до місцевого нотаріуса в країні свого перебування;
- документи, оформлені у місцевого нотаріуса, необхідно буде легалізувати для використання в Україні;
- оформлену, легалізовану (за потреби) та перекладену заяву необхідно надіслати поштовим зв`язком нотаріусу в Україні.
Таким чином, законодавство України передбачає альтернативні варіанти процедури прийняття спадщини, що спрощує процес реалізації прав спадкоємців, які знаходяться за кордоном.
Проте, позивачем не надано суду доказів того, що вона фізично не змогла звернутися до консульства або відсутність консульств у країні перебування, або до нотаріуса у країні перебування. Лише посилається на те, що якби вона своєчасно поїхала до України для вирішення питання зі спадком після смерті матері, вона б втратила кошти.
Пасивна поведінка спадкоємця, який усвідомлює чи повинен усвідомлювати наявність у нього права на спадкування та відсутність об`єктивних доказів неможливості вчасного звернення до нотаріуса, виключає визнання причин пропуску строку поважними.
Зважаючи на те, що позивачка не довела існування об`єктивних, непереборних обставин, які унеможливлювали своєчасне її звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, суд прийшов до висновку про неповажність причин пропуску цього строку, що, у свою чергу, є підставою для відмови у задоволенні заяви про надання їй додаткового строку на прийняття спадщини.
Суд зазначає, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини може бути визнано порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є нелегітимним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23
У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Враховуючи відсутність підстав для задоволення позову, судовий збір залишається за позивачем.
Керуючись статтями 3, 12, 81, 141, 259, 265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Перша Кам`янська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем заочне рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідачем заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua.
Сторони повідомляються про наявність в суді технічної можливості проводити судове засідання у режимі відеоконференції. 

Сторони по справі:

Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; 
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса АДРЕСА_3 ; 
Третя особа: Перша Кам`янська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, м.Кам`янське, вул..Медична, буд.3, код ЄДРПОУ 02890995.

Суддя   В.Г. Гречана