ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2026 року
м. Київ
справа № 689/365/25
провадження № 61-4163св26
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,
учасники справи:
позивачка -  ОСОБА_1 ,
відповідач - Ярмолинецька селищна рада Хмельницького району Хмельницької області,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 ,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 22 грудня 2025 року у складі судді Шевчик О М. та постанову Хмельницького апеляційного суду 
від 11 березня 2026 року у складі колегії суддів: Талалай О. І., Корніюк А П., 
П`єнти І. В., і виходив з такого. 
Зміст заявлених позовних вимог
1. У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Ярмолинецької селищної ради про встановлення факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем однією сім`єю на час відкриття спадщини,
2. На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 62 років помер ОСОБА_3 . До складу спадкового майна входять дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,7347 га. За життя ОСОБА_3 заповіту не склав, спадщину ніхто не прийняв. 
3. Посилалася на те, що з 2015 року і до моменту смерті ОСОБА_3 вона проживала разом з ним без реєстрації шлюбу однією сім`єю, як чоловік та дружина, на найманій квартирі за адресою: кв. 
АДРЕСА_1 , без реєстрації місця проживання. В іншому шлюбі ніхто з них не перебував. 
4. Вважала, що належить до кола спадкоємців четвертої черги за законом. Однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у порядку спадкування за законом у зв`язку з неможливістю надання документів про місце відкриття спадщини та віднесення її до однієї з черг, що дають право на спадкування за законом. 
5. Зауважувала, що ОСОБА_3 після перелому стегнової кістки був прикутий до ліжка, не міг працювати та забезпечувати себе. На обліку у Пенсійному фонді він не перебував, пенсію не отримував. Вона працювала і забезпечувала їх обох. Поховання померлого також здійснювала вона.
6. Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просила суд встановити факт її спільного постійного проживання однією сім`єю разом із ОСОБА_3 з вересня 2015 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .
7. Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області 
від 12 травня 2025 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, 
ОСОБА_2 .
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
8. Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області 
від 22 грудня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
9. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачка не надала належних та допустимих доказів її проживання зі ОСОБА_3 з вересня 
2015 року до дня його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) однією сім`єю, як чоловіка та дружини, зокрема, доказів спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю.
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
10. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 11 березня 2026 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 22 грудня 
2025 залишено без змін.
11. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову, з огляду на недоведеність факту постійного проживання позивачки зі спадкодавцем однією сім?єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Узагальнені доводи касаційної скарги
12. 24 березня 2026 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 22 грудня 2025 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 11 березня 2026 року, справу передати на новий розгляд. 
13. Підставами касаційного оскарження судових рішень заявниця зазначає неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, вказавши, що суди застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 14 грудня 
2023 року у справі № 755/5308/21 (пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України), а також не дослідили зібрані у справі докази та не надали їм належної правової оцінки (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
14. Касаційна скарга обґрунтована посиланням на те, що суди попередніх інстанцій неправильно встановили обставини справи та не надали належної правової оцінки поданим нею доказам у їх сукупності. Вважає, що надані нею довідки щодо непроживання за адресою місця реєстрації підтверджують проживання її та померлого ОСОБА_3 за іншою адресою.
15. Вважає, що матеріалами справи підтверджується те, що ОСОБА_3 за життя був хворим, не мав постійного та стабільного доходу, проживав разом із нею, а тому перебував на її утриманні.
16. Зазначає, що суди попередніх інстанцій надали неправильну оцінку показам свідків, безпідставно відхилили узгоджені між собою покази свідків та письмові докази, натомість урахували ненадійні та суперечливі свідчення.
17. Акцентує увагу на тому, що ні вона, ні ОСОБА_3 не перебували у шлюбі з іншими особами. Вона забезпечувала догляд ОСОБА_3 , його лікування та побут, а після смерті останнього організувала поховання, у тому числі за власні кошти.
18. Також посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме безпідставного залучення до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_2 . Зазначає, що ОСОБА_2 не набув статусу спадкоємця у зв`язку з неприйняттям спадщини, а тому ухвалене у справі рішення жодним чином не може вплинути на його права чи обов`язки.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
19. Ухвалою Верховного Суду від 02 квітня 2026 року відкрито касаційне провадження у справі № 689/365/25, витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.
20. 10 квітня 2026 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.
Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надійшов
Фактичні обставини справи, встановлені судами
21.  ОСОБА_1 з серпня 2017 року проживала в квартирі ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 . У цій же квартирі проживав також ОСОБА_3 . 
22.  ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.
23. Постановою приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Кот М. О. від 27 березня 2024 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , у зв`язку з ненаданням документів на підтвердження місця відкриття спадщини, а також заповіту або документів про її належність до однієї з черг спадкування за законом.
24. Відповідно до довідок виконавчого комітету Ярмолинецької селищної ради № 42 та 43 від 21 березня 2024 року ОСОБА_1 ,1971 року народження, з 
30 листопада 2001 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , але з 2014 року не проживає за місцем реєстрації. ОСОБА_3 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований один за адресою: АДРЕСА_3 , але не проживав з 15 вересня 2015 року.
25. Згідно з довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 29 березня 2024 року ОСОБА_3 , який помер 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області не перебував і пенсію не отримував.
26. За змістом довідки ст. під`їзду № 1 та № 2 житлового будинку на 
АДРЕСА_4 , ОСОБА_1 з 2017 по 2023 роки здійснювала прибирання в під`їздах № 1 та № 2 цього будинку. Оплата за прибирання проводилася мешканцями будинку з розрахунку 25 грн з кожної квартири, разом 1 775,00 грн у місяць.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
27. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга до задоволення не підлягає.
28. Згідно з положеннями пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
29. Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
30. Згідно з частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено частиною другою вказаної статті.
31. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 викладено правовий висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.
32. Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб в судовому порядку можливо лише тоді, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.
33. Позитивні юридичні факти, тобто ті, які повинні існувати на час відкриття спадщини і можуть зумовлювати, за передбачених у ЦК України умов, виникнення права на спадкування за законом. Аналіз положень глави 86 ЦК України дозволяє стверджувати, що для спадкування за законом мають існувати чітко визначені юридичні факти, що підтверджують наявність: родинних відносин (певний ступінь споріднення зі спадкодавцем); квазіродинних відносин (усиновлення спадкоємця чи спадкодавця); сімейних відносин (шлюб зі спадкодавцем; проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини); відносин з утримання (перебування на утриманні спадкодавця спадкоємцем не менш як 5 років до часу відкриття спадщини) (такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 березня 2021 року в справі № 643/14592/18).
34. Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника тощо.
35. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
36. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).
37. Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
38. Згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
39. Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу
40. В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення (постанова Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 304/1648/14-ц).
41. Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
42. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати норми частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен настати на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.
43. Подібні за змістом висновки виклав Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21.
44. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц вказано, що згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99, до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Таким чином, обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.
45. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення таких юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Про спільне проживання можуть свідчити наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
46. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21 березня 2019 року у справі № 461/4689/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі № 520/8495/17, від 17 жовтня 2019 року у справі № 712/1294/17, від 31 березня 2022 року у справі № 461/4532/20, від 12 січня 2023 року у справі № 754/6012/21, від 20 лютого 2023 року у справі № 520/11160/18, від 08 серпня 2023 року у справі № 752/13615/20-ц, від 26 жовтня 2023 року у справі № 522/10701/20, від 25 червня 2024 року у справі № 125/1873/22, від 06 березня 2025 року у справі № 521/729/20, від 07 травня 2025 року у справі № 283/2703/23, від 07 серпня 2025 року у справі № 466/11802/21.
47. Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
48. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
49. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
50. У цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту, скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.
51. Встановивши, що позивачка не надала належних, достатніх та допустимих доказів наявності між нею та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносин, притаманних сім`ї, зокрема наявності у них спільного бюджету, спільного харчування, купівлю майна для спільного користування, участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявності усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, суди попередній інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для встановлення факту її проживання з ОСОБА_3 однією сім`єю протягом заявленого преіоду.
52. Оцінка наявних у матеріалах справи доказів надана судами з урахуванням зазначених вище правил їх оцінки. Покази свідків, про виклик яких заявляла позивачка, були обґрунтовано відхилені судами, з огляду на наявні суперечності та неточності у них.
53. Колегія суддів додатково зауважує, що з вимогами про встановлення факту проживання з ОСОБА_3 однією сім`єю з вересня 2015 року по 
17 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернулася лише після закриття провадження у справі за заявою ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин та проживання із спадкодавцем ОСОБА_3 , у зв`язку із смертю заявника (ухвала Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 квітня 2024 року у справі № 686/7130/24). Водночас, згідно з вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 лютого 2018 року у справі № 686/19350/17 ОСОБА_4 був співмешканцем ОСОБА_1 . Також судами встановлено, що замовником послуг на поховання ОСОБА_3 був саме 
ОСОБА_4 .
54. Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин, нормами матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, та надавши обґрунтовану правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам у їх сукупності, з урахуванням принципу балансу вірогідностей, дійшов мотивованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
55. Доводи касаційної скарги зазначених висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, значною мірою зводяться до переоцінки доказів, яким суд надав обґрунтовану правову оцінку.
56. Слід зазначити, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц). 
57. Посилання касаційної скарги на безпідставне залучення до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_2 колегія суддів відхиляє.
58. За приписами частин першої, третьої, четвертої статті 53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. У заявах про залучення третіх осіб і в заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.
59.  ОСОБА_2 був залучений до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на підставі поданої ним заяви, у якій він зазначив, що є спадкоємцем другої черги після смерті ОСОБА_3 за правом представлення та претендує на спадкування належного йому майна. У провадженні Хмельницького апеляційного суду перебуває цивільна справа № 689/595/24 за позовом ОСОБА_2 до Ярмолинецької селищної ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, провадження у якій було зупинено до набрання законної сили рішенням Ярмолинецького районного суду у справі № 689/365/25. 
60. Крім того, ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 11 червня 2024 року заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Ярмолинецька селищна рада Хмельницького району Хмельницької області, ОСОБА_2 , про встановлення фактів, що мають юридичне значення, подану в порядку окремого провадження, було залишено без розгляду з огляду на наявність спору про 
право - підтвердження факту прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , на яку претендує інший спадкоємець - ОСОБА_2 .
61. З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для висновку про те, що рішення у справі, що переглядається в касаційному порядку, може вплинути на права й обов`язки спадкоємця попередньої черги ОСОБА_2 .
62. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявниці по суті спору та їх відображення в оскаржених судових рішеннях судів попередніх інстанцій, питання вмотивованості висновків судів, Верховний Суд виходить з того, що у справі, яка розглядається сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин.
63. Висновки судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням встановлених у цій справі обставин та наданої правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам у їх сукупності, не суперечать висновкам Верховного Суду, на які посилається заявниця у касаційній скарзі. 
64. Колегія суддів зауважує, що Верховний Суд висловлює правові висновки у справах з огляду на встановлення судами певних фактичних обставин справи, і такі висновки не є універсальними та типовими до всіх справ і фактичних обставин, які можуть бути встановлені судами. З огляду на різноманітність суспільних правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, з урахуванням фактичних обставин, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності і необхідності застосування правових висновків Верховного Суду в кожній конкретній справі (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 154/3029/14-ц).
65. Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
66. З урахуванням доводів касаційної скарги ОСОБА_1 , які стали підставою для відкриття касаційного провадження у справі, меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 400 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржених судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області 
від 22 грудня 2025 року та постанову Хмельницького апеляційного суду 
від 11 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович