ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 року 
м. Київ
cправа № 910/15673/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Бенедисюка І. М. (головуючого), Булгакової І. В., Малашенкової Т. М.,
за участю секретаря судового засідання - Росущан К. О.,

представників учасників справи:
позивача - Прокопів Н. М. (адвокат)
відповідача - Шатарська Т. Н. (адвокат)

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
на рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2025 та
постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.02.2026
у справі за позовом Акціонерного товариства "Гарантований покупець" 
до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" 
про стягнення 8 725 692 195,57 грн
та за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" 
до Акціонерного товариства "Гарантований покупець"
про визнання припиненим правовідношення,

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Державне підприємство "Гарантований покупець", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Гарантований покупець" (далі - ДП "Гарантований покупець", Підприємство, АТ "Гарантований покупець", позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом) звернулося з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (надалі також відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом, ПрАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго", НЕК "Укренерго") про стягнення 10 661 838 678,11 грн.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані не належним виконанням відповідачем умов договору про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел № 0414-09051/52/01 від 26.06.2019.

1.3. Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" подало зустрічну позовну заяву до Державного підприємства Гарантований покупець про визнання припиненим правовідношення за грошовими зобов`язаннями Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія Укренерго за Актом № 3 від 16.06.2022 на суму 27 960 000 грн з ПДВ, Актом коригування від 30.09.2022 до Акту № 03 на суму 33 015 397,13 грн з ПДВ, Актом коригування від 14.02.2023 до Акту № 03 на суму 32 883 445,31 грн з ПДВ, Актом коригування від 27.06.2023 до Акту № 03 на суму 33 777 129,71 грн з ПДВ, Актом № 04 від 24.05.2022 на суму 1 323 176 570,10 грн з ПДВ, Акт коригування від 17.02.2023 до Акту № 04 на суму 1 323 832 682,51 грн з ПДВ, Актом № 05 від 30.06.2022 на суму 1 557 157 701,49 грн з ПДВ, Актом коригування від 16.03.2023 до Акту № 05 на суму 1 557 563 610,86 грн з ПДВ, Актом № 06 від 19.07.2022 на суму 1 603 847 472,82 грн з ПДВ, Актом коригування від 20.03.2023 до Акту № 06 на суму 1 605 303 683,09 грн з ПДВ, Акт № 07 від 16.08.2022 на суму 1 873 714 326,47 грн з ПДВ, Актом коригування від 22.03.2023 до Акту № 07 на суму 1 871 699 208,12 грн з ПДВ, Актом № 08 від 30.09.2022 на суму 1 408 181 188,31 грн з ПДВ, Актом коригування від 21.02.2023 до Акту № 08 на суму 1 406 602 469,48 грн з ПДВ, що підписані на виконання розпорядження НКРЕКП від 02.09.2022 № 51-р.

1.4. Зустрічний позов обґрунтовано тим, що грошові вимоги за актами спірного періоду березня-серпня 2022 року, які підписанні НЕК "Укренерго" примусово на виконання розпорядження НКРЕКП від 02.09.2022 № 51-р, мають бути припиненні.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.04.2025 у справі № 910/15673/23 (суддя Гулевець О. В.) провадження у справі за первісним позовом Державного підприємства "Гарантований покупець" до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в частині стягнення основного боргу у розмірі 62 954 013,36 грн - закрито. В іншій частині первісні позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на користь Державного підприємства "Гарантований покупець" заборгованість у розмірі 6 773 212 103,40 грн, 3% річних у розмірі 438 995 206,22 грн, інфляційні втрати в розмірі 1 441 659 975,60 грн та судовий збір у розмірі 939 400,00 грн. В іншій частині первісних позовних вимог відмовлено. У задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

2.2. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.02.2026 (колегія суддів у складі: Ткаченко Б. О., Гаврилюк О. М., Майданевич А. Г.) апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2025 у справі № 910/15673/23 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2025 у справі № 910/15673/23 задоволено. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2025 у справі № 910/15673/23 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат у розмірі 8 870 896 (вісім мільйонів вісімсот сімдесят тисяч вісімсот дев`яносто шість) грн 99 коп. У цій частині прийнято нове рішення, яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на користь Державного підприємства "Гарантований покупець" інфляційні втрати у розмірі 8 870 896 (вісім мільйонів вісімсот сімдесят тисяч вісімсот дев`яносто шість) грн 99 коп. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2025 у справі № 910/15673/23 залишено без змін.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1. У касаційній скарзі відповідач просить суд касаційної інстанції рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2026 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.02.2026 у справі № 910/15673/23 в частині задоволених первісних позовних вимог Державного підприємства "Гарантований покупець" скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені первісних позовних вимог відмовити повністю; скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.02.2026 у справі № 910/15673/23 в частині відмови у задоволені зустрічних позовних вимог Товариства та в цій частині ухвалити нове рішення про задоволення зустрічних позовних вимог.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
4. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

4.1. Касаційна скарга подана на підставі пункту 1 частини першої статті 287 ГПК України, з обґрунтуванням того, в чому полягає порушення норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права судами попередніх інстанцій, а також відповідно до вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України та пунктів 1, 3, 4 частини другої статті 287 ГПК України (із посиланням на частину третю статті 310 ГПК України).

4.2. На обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, скаржник зазначає, що апеляційним судом не враховано висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду:

- від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18, від 14.02.2019 у справі № 922/1019/18, від 02.03.2018 у справі № 927/467/17 (щодо застосування статей 79, 86, частини п`ятої статті 236, статті 237 ГПК України в частині того, що господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу);

- від 11.07.2023 у справі № 910/5349/22, від 02.03.2018 у справі № 927/467/17, від 02.12.2025 у справі № 910/4069/23 (щодо правильності визначення величини приросту індексу споживчих цін, який має заокруглюватися до десяткового числа після коми);

- від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 (щодо розрахунку інфляції за неповний місяць);

- від 10.07.2019 у справі № 910/21564/16 (якщо прострочення виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця);

- від 07.03.2024 у справі № 910/9680/23 (щодо застосування статті 13-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України");

- від 16.11.2023 у проваджені № 11-228сап21 (щодо вмотивованості судового рішення);

- від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19), від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, від 25.06.2020 у справі № 924/233/18 (щодо стандарту доказування);

- від 04.11.2019 у справі № 905/49/15, від 29.01.2020 у справі № 916/922/19 (щодо застосування абз.5 та абз.13 частини першої статті 1 та частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні");

- від 08.09.2022 у справі № 640/4069/21, від 20.11.2024 у справі № 910/15990/23 (щодо визнання протиправним та нечинним підпункту 8 пункту 1 Змін до постанови НКРЕКП від 26.04.2019 № 641, затверджених постановою НКРЕКП від 15.01.2021 № 46, у частині викладення у новій редакції пункту 9.3 глави 9 Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії);

- від 12.11.2025 у справі № 910/9063/22 (щодо ігнорування судами доводів сторони без мотивів їх викладення відхилення або врахування);

- від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18 (щодо принципу змагальності);

- від 05.07.2019 у справі № 910/4994/18 (щодо принципу доказування).

4.3. На обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, скаржник зазначає щодо необхідності формування правового висновку в частині застосування п.12.2 Порядку № 641 до вимог статті 625, частини другої статті 530 Цивільного кодексу України.

4.4. На обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України, скаржник зазначає що:

- суд необґрунтовано відхилив встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи у зв`язку із тим, що не дослідив зібрані у справі докази, подані НЕК "Укренерго" разом із заявою про збільшення розміру позовних вимог, оскільки надані докази підтверджують формування даних на тимчасово окупованих територіях, проте не досліджені та не оглянуті, та не надана відповідна правова оцінка;

- зазначені докази, на думку скаржника, підтверджують істотну для правильного вирішення спору обставину, а саме: відсутність фізичного відпуску електричної енергії до Об`єднаної енергетичної системи України електроустановками, що працювали в несинхронному режимі;

- скаржник зазначає, що унаслідок не дослідження та неналежної оцінки поданих доказів суди попередніх інстанцій не встановили фактичні обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення спору, зокрема щодо: режиму роботи електроустановок, розташованих на тимчасово окупованих територіях; наявності або відсутності технічної можливості фізичного відпуску електричної енергії до Об`єднаної енергетичної системи України; достовірності та належності даних комерційного обліку, покладених в основу спірних розрахунків.

- скаржник також вказує на те, що суди попередніх інстанцій належним чином не здійснили перевірку розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, не звернули увагу на їх помилковість та не здійснили власного розрахунку. 

5. Доводи інших учасників справи 

5.1. У відзиві на касаційну скаргу позивач за первісним позовом просить Суд відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити оскаржувані судові рішення без змін. 

5.2. Позивач за первісним позовом у своєму відзиві на касаційну скаргу звертає увагу на те, що у даній категорії справ, по цьому ж Договору, вже наявні правові висновки Верховного Суду, викладені зокрема у постановах від 22.02.2022 у справі № 910/6563/21, від 02.08.2023 у справі № 910/8451/21, від 10.11.2022 у справі № 910/15705/21, від 06.05.2025 у справі № 910/6632/23 від 05.06.2025 у справі № 910/4606/24. Окремо наголошує, що в межах розгляду касаційної скарги на ухвалу про зупинення провадження у даній справі, Верховний Суд у постанові від 22.09.2026 чітко відмежував правовідносини у даній справі з правовідносинами стосовно переміщення товарів, робіт, послуг на/з тимчасово окупованої території, дійшовши висновку про неподібність вказаних правовідносин.

5.3. Позивач за первісним позовом вказує на те, що всі без виключення акти приймання-передачі послуги за період з березня по серпень 2022 року та акти коригування до них були підписані відповідачем без зауважень, що свідчить про згоду НЕК "Укренерго" з обсягом та вартістю наданих послуг у зазначеному розрахунковому періоді.

5.4. За твердженням позивача за первісним позовом, в межах виконання Договору відсутній факт переміщення товарів, робіт чи послуг між тимчасово окупованою та підконтрольною органам державної влади України територією, відповідно не підлягають застосуванню положення статті 13 та 13-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України".

5.5. Позивач за первісним позовом зазначає, що у касаційній скарзі відповідач ставить під сумнів надані ним самим, як адміністратором комерційного обліку дані комерційного обліку електричної енергії, на підставі яких було розраховано вартість послуги за періоди березень-серпень 2022 року.

5.6. За твердженням позивача за первісним позовом, безпосередньо у постанові апеляційного суду зазначено, що судом досліджено вказані документи, подані до матеріалів справи, про не дослідження яких зазначено скаржником у касаційній скарзі.

5.7. Позивач за первісним позовом вказує на те, що відповідачем не надано до матеріалів справи жодного розрахунку вартості врегулювання частки небалансів, окрім того, на підставі якого розрахована послуга та підписані акти приймання-передачі послуги без зауважень обома сторонами. Відповідач не надавав до суду першої інстанції будь-якого розрахунку (контррозрахунку позовних вимог), в тому рахунку 3% річних та інфляційних втрат у цій справі.

6. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6.1. 26.06.2019 між Державним підприємством "Гарантований покупець" (постачальник послуг) та Державним підприємством Національна енергетична компанія Укренерго (надалі також - замовник) укладено договір про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел № 0414-09051/52/01 (далі - договір), відповідно до якого для забезпечення покриття економічно обґрунтованих витрат постачальник послуг на виконання спеціальних обов`язків із купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом надає замовнику послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії (далі - Послуга) в обсязі та на умовах, визначених цим договором (п. 1.1. договору).

6.2. Згідно з п. 1.2 договору замовник сплачує постачальнику вартість наданих послуг відповідно до умов договору.

6.3. Вартість та порядок оплати послуги визначаються відповідно до вимог Порядку купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 26.04.2019 № 641, у розрахунковому періоді та відповідно до фактичних обсягів купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом постачальником послуг (п. 2.1 договору).

6.4. Відповідно до умов п. 3.1., 3.3. договору, з урахуванням додаткових угод до договору, постачальник послуг зобов`язаний: 1) здійснювати розрахунок вартості послуги виходячи із фактичних обсягів купівлі виробленої електричної енергії за зеленим тарифом відповідно до Порядку; 2) затверджувати вартість послуги у Регулятора відповідно до глав 12 та 13 Порядку; 3) на запит замовника надавати розрахунок вартості послуги, проведений у розрахунковому періоді (додаток 1 до договору), та первинну документацію, на підставі якої його проведено; 4) повідомляти про зміни реквізитів, а також про припинення дії ліцензії, реорганізацію чи ліквідацію постачальника послуг; 5) повідомляти замовника про обставини, що зумовлюють проведення перерахунку вартості послуги, передбаченого п. 2.1 глави 2 цього договору; 6) повідомляти про вартість послуги, визначену в розрахунковому періоді; 7) надавати послугу.

6.5. Замовник зобов`язаний: 1) приймати послугу, яку надає постачальник; 2) на запит постачальника послуг надати достовірну інформацію, яка необхідна для виконання умов цього договору; 3) повідомляти про зміни реквізитів, припинення дії ліцензії, реорганізацію чи ліквідацію; 4) у повному обсязі здійснювати оплату послуги, розрахованої постачальником послуг та затвердженої регулятором; 5) повертати підписаними та належним чином оформленими акти приймання-передачі наданих послуг протягом 2 днів з дня їх отримання; 6) проводити оплату вартості послуги виключно у грошовій формі.

6.6. Договір набирає чинності з 01.07.2019 та діє до 01.01.2030 (пункт 7.1 договору).

6.7. 29.08.2019 між Державним підприємством "Гарантований покупець" та Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго" укладено Додаткову угоду № 1/579/01 до договору, відповідно до якої правонаступником всіх зобов`язань (прав та обов`язків) Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" є Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго".

6.8. На виконання умов договору, ДП "Гарантований покупець" у березні-серпні 2022 року передав, а ПрАТ Національна енергетична компанія Укренерго прийняв послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, що підтверджується підписаним сторонами Актами приймання-передачі наданих послуг: № 03 від 16.06.2022 на суму 27 960 000,00 грн (з ПДВ), № 04 від 24.05.2022 на суму 1 323 176 570,10 грн, № 05 від 30.06.2022 на суму 1 557 157 801,49 грн, № 06 від 19.07.2022 на суму 1 603 847 472,82 грн, № 07 від 16.08.2022 на суму 1 873 714 326,47 грн, № 08 від 30.09.2022 на суму 1 408 181 188,31 грн, а також підписаними між сторонами Актом коригування від 30.09.2022 до Акту № 03 від 16.06.2022 на суму 33 015 397,13 грн, Актом коригування від 14.02.2023 до Акту № 03 від 16.06.2022 на суму 32 883 445,31 грн, Актом коригування від 27.06.2023 до Акту № 03 від 16.06.2022 на суму 33 777 129,71 грн, Актом коригування від 17.02.2023 до Акту № 04 від 26.06.2019 на суму 1 323 832 682,51 грн, Актом коригування від 16.03.2023 до Акту №05 від 30.06.2022 на суму 1 557 563 610,86 грн, Актом коригування від 20.03.2023 до Акту № 06 від 19.07.2022 на суму 1 605 303 683,09 грн, Актом коригування від 22.03.2023 до Акту № 07 від 16.08.2022 на суму 1 871 699 208,12 грн, Актом коригування від 21.02.2023 до Акту № 08 від 30.09.2022 на суму 1 406 602 469,48 грн.

6.9. Зазначені розміри вартості послуги затверджено постановою НКРЕКП від 09.09.2022 №1117, постановою НКРЕКП від 28.02.2023 № 388, постановою НКРЕКП від 08.08.2023 № 1472, постановою НКРЕКП від 22.03.2023 № 521, постановою НКРЕКП від 04.04.2023 № 626, постановою НКРЕКП від 20.09.2022 № 1190, постановою НКРЕКП від 11.04.2023 № 671, постановою НКРЕКП від 14.03.2023 № 473.

6.10. Відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань, заборгованість сплатив частково у загальному розмірі 962 612 667,01 грн, що підтверджується долученими до матеріалів справи платіжними інструкціями, у зв`язку з чим за розрахунком позивача за первісним позовом станом на час звернення до суду заборгованість відповідача за первісним позовом у загальному розмірі становить 6 836 166 116,76 грн.

6.11. 21.05.2024 між сторонами підписано Акт коригування до Акту № 07 від 16.08.2022 на суму 1 828 124 458,24 грн та Акт коригування до Акту № 08 від 30.09.2022 на суму 1 387 349 041,38 грн.

6.12. Зазначені розміри вартості послуги затверджено постановою НКРЕКП від 12.06.2024 № 1118. 

6.13. ПрАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" надіслано на адресу ДП Гарантований покупець лист про зарахування коштів за вих. № 01/1377 від 08.01.2025, згідно якого НЕК "Укренерго" просило протягом 7 (семи) календарних днів здійснити зарахування переплачених коштів на суму 125 835,38 грн з ПДВ в рахунок часткової оплати послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за квітень 2022 року або повернути зазначену суму переплати НЕК "Укренерго".

6.14. У письмових поясненнях від 28.03.2025 ДП "Гарантований покупець" зазначено про здійснення зарахування переплати за січень 2022 року у розмірі 125 835,38 грн в рахунок часткової оплати послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за квітень 2022 року.

6.15. У зв`язку із частковою оплатою відповідачем за первісним позовом заборгованості у розмірі 125 835,38 грн та коригування вартості послуги за липень та серпень 2022 року, заборгованість ПрАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" перед ДП "Гарантований покупець" за договором становить 6 773 212 103,40 грн.

7. Порядок та межі розгляду справи судом касаційної інстанції

7.1. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

7.2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
8. Джерела права. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

8.1. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

8.2. Згідно зі статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

8.3. Спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного Кодексу України та Господарського кодексу України, Закону України "Про ринок електричної енергії", Порядку купівлі Гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії затвердженого постановою від 26.04.2019 № 641 (надалі - Порядок № 641).

8.4. Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

8.5. Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

8.6. Відповідно до частини першої статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

8.7. Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажом, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище врегульовані Законом України "Про ринок електричної енергії".

8.8. Згідно з пунктом 111 частини першої статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" оператор системи передачі (надалі - ОСП) - юридична особа, відповідальна за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії.

8.9. Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" виконує функції оператора системи передачі - юридичної особи, відповідальної за експлуатацію, диспетчеризацію забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії.

8.10. Відповідно до пункту 23 частини першої статті 33 Закону України "Про ринок електричної енергії" оператор системи передачі виконує покладені на нього спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії.

8.11. Оператор системи передачі відповідно до цього Закону виконує функції, пов`язані з покладенням на нього спеціальних обов`язків для забезпечення загальносуспільного інтересу із збільшення частки виробництва енергії з альтернативних джерел, підвищення ефективності комбінованого виробництва електричної та теплової енергії, інших спеціальних обов`язків. Оператор системи передачі для забезпечення загальносуспільних інтересів придбаває послуги, які надаються йому на обов`язковій основі суб`єктами ринку, визначеними відповідно до цього Закону, на підставі договору про надання послуг для забезпечення загальносуспільних інтересів, типова форма якого затверджується Регулятором (частина восьма статті 33 Закону України "Про ринок електричної енергії").

8.12. Частиною шостою статті 63 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що постачальник універсальних послуг одночасно з виконанням обов`язку щодо купівлі електричної енергії за зеленим тарифом у приватних домогосподарств, величина встановленої потужності генеруючих установок яких не перевищує 50 кВт, надає оператору системи передачі послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії. 

8.13. Таким чином, згідно з положеннями Закону України "Про ринок електричної енергії" на відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом), який є оператором системи передачі об`єднаної енергетичної системи України, та позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом), який виконує функції постачальника універсальних послуг, Законом покладено спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, зокрема, спеціальні обов`язки із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.

8.14. Відповідно до частини сьомої статті 65 України "Про ринок електричної енергії" для забезпечення покриття економічно обґрунтованих витрат гарантованого покупця на виконання спеціальних обов`язків із купівлі електричної енергії за зеленим тарифом та за аукціонною ціною гарантований покупець надає оператору системи передачі послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел. Така послуга надається гарантованим покупцем протягом строку дії "зеленого" тарифу та строку дії підтримки виробників, які за результатами аукціону набули право на таку підтримку, відповідно до типового договору про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, форма якого затверджується Регулятором. Розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел здійснюється гарантованим покупцем відповідно до порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії. Розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії затверджується Регулятором.

8.15. Згідно з пунктом 3.2 Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 № 641 (далі - Порядок) для надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел гарантований покупець або ПУП укладають з ОСП договір про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел відповідно до типової форми, затвердженої постановою НКРЕКП від 26.04.2019 № 641 (далі - договір про надання послуг).

8.16. Відповідно до частини першої статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

8.17. Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 

8.18. Відповідно до пунктів 12.2.- 12.6. Порядку (в редакції, чинні станом на час виникнення правовідносин) до 14 числа (включно) розрахункового місяця ОСП здійснює повну оплату авансового платежу гарантованому покупцю, розмір якого дорівнює різниці між вартістю придбаної електричної енергії гарантованим покупцем у виробників за зеленим тарифом та вартістю реалізованої електричної енергії на РДН, ВДР та за двосторонніми договорами за перші 10 днів розрахункового місяця. До 24 числа (включно) розрахункового місяця ОСП здійснює повну оплату авансового платежу гарантованому покупцю, розмір якого дорівнює різниці між вартістю придбаної електричної енергії гарантованим покупцем у виробників за зеленим тарифом та вартістю реалізованої електричної енергії на РДН, ВДР та за двосторонніми договорами за перші 20 днів розрахункового місяця з урахуванням попереднього авансового платежу Гарантований покупець до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, здійснює розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел та направляє ОСП підписані зі своєї сторони два примірники акта приймання-передачі разом з розрахунками, що є додатками до акта приймання-передачі. ОСП після отримання двох примірників акта приймання-передачі повертає гарантованому покупцю протягом одного робочого дня підписаний зі своєї сторони уповноваженою особою примірник акта приймання-передачі. Гарантований покупець після отримання від ОСП акта купівлі-продажу, підписаного з його сторони, протягом одного робочого дня з дати його отримання надає Регулятору розрахунок розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел та копію акта приймання-передачі для затвердження. ОСП протягом двох робочих днів з дати оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, здійснює остаточний розрахунок із гарантованим покупцем із забезпеченням йому 100 % оплати фактично наданої послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за розрахунковий місяць відповідно до розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, затвердженої Регулятором, з урахуванням попередньо сплачених авансових платежів. У випадку здійснення перерахунку гарантованим покупцем розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел до акта приймання-передачі з ОСП укладається акт корегування. Після підписання ОСП акта корегування гарантований покупець надає Регулятору корегований розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел та копію акта корегування для затвердження.

8.19. Отже, як правильно зазначено судами попередніх інстанцій, відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) зобов`язаний здійснювати оплату послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, що надається гарантованим покупцем у три етапи:
- авансовий платіж до 14 числа (включно) розрахункового місяця за перші 10 днів;
- авансовий платіж до 24 числа (включно) розрахункового місяця за перші 20 днів розрахункового місяця з урахуванням попереднього авансового платежу;
- остаточний платіж - протягом двох робочих днів з дати оприлюднення рішення регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці.

8.20. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 09.09.2022 № 1117 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "Гарантований покупець" у січні - травні, липні, жовтні 2021 року та у лютому - червні 2022 року.

8.21. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 28.02.2023 № 388 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "Гарантований покупець" у січні - травні, липні, жовтні 2021 року та у лютому - червні 2022 року.

8.22. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 08.08.2023 № 1472 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "Гарантований покупець" у січні - травні, липні, жовтні 2021 року та у лютому - червні 2022 року.

8.23. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 22.03.2023 № 521 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "Гарантований покупець" у січні - травні, липні, жовтні 2021 року та у лютому - червні 2022 року.

8.24. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 04.04.2023 № 626 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "Гарантований покупець" у січні - травні, липні, жовтні 2021 року та у лютому - червні 2022 року.

8.25. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 20.09.2022 № 1190 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "Гарантований покупець" за липень 2022 року.

8.26. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 11.04.2023 № 671 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "Гарантований покупець" у липні 2022 року.

8.27. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 14.03.2023 № 473 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "Гарантований покупець" за серпень 2022 року.

8.28. З огляду на встановлені договором строки оплати та враховуючи норми чинного законодавства, суди обґрунтовано зазначили про те, що відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) був зобов`язаний здійснити оплату за послугу згідно Актів: № 03 від 16.06.2022 у строк до 14.09.2022, № 04 від 24.05.2022 у строк до 14.09.2022, № 05 від 30.06.2022 у строк до 14.09.2022, № 06 від 19.07.2022 у строк до 14.09.2022, № 07 від 16.08.2022 у строк до 23.09.2022, № 08 від 30.09.2022 у строк до 15.03.2023, Акту коригування від 30.09.2022 до Акту № 03 від 16.06.2022 у строк до 07.03.2023, Акту коригування від 14.02.2023 до Акту № 03 від 16.06.2022 у строк до 07.03.2023, Актом коригування від 27.06.2023 до Акту № 03 від 16.06.2022 у строк до 14.08.2023, Актом коригування від 17.02.2023 до Акту № 04 від 26.06.2019 у строк до 28.03.2023, Актом коригування від 16.03.2023 до Акту № 05 від 30.06.2022 у строк до 10.04.2023, Актом коригування від 20.03.2023 до Акту № 06 від 19.07.2022 у строк до 10.04.2023, Актом коригування від 22.03.2023 до Акту № 07 від 16.08.2022 у строк до 17.04.2023, Актом коригування від 21.02.2023 до Акту № 08 від 30.09.2022 у строк до 17.03.2023.

8.29. У свою чергу, сторонами без будь-яких зауважень підписано Акти приймання-передачі наданих послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел з постачальником універсальних послуг до договору та Акти коригування за період березень-серпень 2022 року.

8.30. Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

8.31. Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

8.32. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

8.33. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

8.34. Також, надавши оцінку доводам відповідача за первісним позовом про те, що позивач не надавав необхідної, повної та достовірної інформації щодо даних, на підставі яких визначено розмір авансового та остаточного платежу, а також вартості наданої послуги, а обмежувався лише розрахунками, складеними на підставі оперативних даних відпуску, наданих АКО, суди попередніх інстанцій встановили, що позивачем за первісним позовом відповідні дані надавались на підставі оперативних даних відпуску, наданих АКО, функції якого, згідно з положеннями статті 53 Закону України "Про ринок електричної енергії" виконує саме відповідач.

8.35. Окрім того, судом апеляційної інстанції відповідно до статті 238 ГПК України, досліджено докази, перелік яких викладено у клопотанні відповідача за первісним позовом від 28.01.2026, що знайшло своє відображення у змісті оскаржуваної постанови апеляційного господарського суду.

8.36. Відтак, дослідивши встановлені у цій справі обставини та надані докази, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що позивачем за первісним позовом належним чином доведено факт надання послуг на суму 6 773 212 103,40 грн. Оскільки матеріалами справи підтверджується невиконане зобов`язання за договором у сумі 6 773 212 103,40 грн, доказів оплати вказаної суми заборгованості відповідачем за первісним позовом не надано, судами визнано обґрунтованим первісний позов у частині стягнення заборгованості у розмірі 6 773 212 103,40 грн.

8.37. У зв`язку із простроченням оплати позивачем за первісним позовом заявлено до стягнення з відповідача за первісним позовом 3% річних у загальному розмірі 438 995 206,22 грн, з яких: 294 656 104,75 грн - 3% річних за несвоєчасне виконання зобов`язань зі сплати за послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за березень-серпень 2022 року та 144 339 101,47 грн - 3% річних за несвоєчасне виконання зобов`язань по повній оплаті авансового платежу гарантованому покупцю до 14 числа (включно) розрахункового місяця та до 24 числа (включно) розрахункового місяця за перші 10 та 20 днів розрахункового місяця, відповідно за березень-жовтень 2022 року; інфляційні втрати у загальному розмірі 1 450 530 872,59 грн, з яких: 749 156 664,31 - інфляційні втрати за несвоєчасне виконання зобов`язань зі сплати за послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за березень-серпень 2022 року та 701 374 208,28 грн - інфляційні втрати за несвоєчасне виконання зобов`язань по повній оплаті авансового платежу гарантованому покупцю до 14 числа (включно) розрахункового місяця та до 24 числа (включно) розрахункового місяця за перші 10 та 20 днів розрахункового місяця, відповідно за березень-жовтень 2022 року.

8.38. Згідно з частиною другою статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 

8.39. Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань"). 

8.40. Здійснивши перерахунок 3% річних суд апеляційної інстанції встановив, що сума 3% річних за несвоєчасне виконання зобов`язань зі сплати за послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за березень-серпень 2022 року становить 330 081 098,78 грн, що є більшою ніж сума, яка нарахована позивачем у розмірі 294 656 104,75 грн.

8.41. Перевіривши розрахунок 3% річних за несвоєчасне виконання зобов`язань по оплаті авансового платежу гарантованому покупцю до 14 числа (включно) розрахункового місяця та до 24 числа (включно) розрахункового місяця за перші 10 та 20 днів розрахункового місяця, відповідно за березень-жовтень 2022 року, суд апеляційної інстанції констатував, що розрахунки 3 % річних у розмірі 144 339 101,47 грн є арифметично вірними, а тому позовні вимоги про стягнення 3% річних у загальному розмірі 438 995 206,22 грн підлягають задоволенню.

8.42. Також, врахувавши висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 07.11.2024 у справі № 925/1404/23 та від 05.08.2025 у справі № 911/2307/24, здійснивши власний перерахунок заявлених до стягнення сум інфляційних втрат, суд апеляційної інстанції зазначив про передчасність висновку суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для відмови в стягненні 8 870 896,99 грн інфляційних втрат, у зв`язку із чим рішення у відповідній частині скасував та ухвалив в цій частині нове рішення про задоволення позову.

8.43. Окрім того, відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суди попередніх інстанцій обґрунтовано зазначили про те, що враховуючи встановлені обставини під час розгляду первісного позову щодо наявності у ПрАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" зобов`язання з оплати за послугу згідно Актів: № 03 від 16.06.2022 у строк до 14.09.2022, № 04 від 24.05.2022, № 05 від 30.06.2022, № 06 від 19.07.2022, № 07 від 16.08.2022, № 08 від 30.09.2022, та Акта коригування від 30.09.2022 до Акта № 03 від 16.06.2022, Акта коригування від 14.02.2023 до Акта № 03 від 16.06.2022, Актом коригування від 27.06.2023 до Акта № 03 від 16.06.2022, Актом коригування від 17.02.2023 до Акта № 04 від 26.06.2019, Актом коригування від 16.03.2023 до Акта № 05 від 30.06.2022, Актом коригування від 20.03.2023 до Акта № 06 від 19.07.2022, Актом коригування від 22.03.2023 до Акта № 07 від 16.08.2022, Актом коригування від 21.02.2023 до Акта № 08 від 30.09.2022, у зв`язку із чим, згідно положень статті 599 ЦК України, такі правовідношення не можуть визнаватись такими, що припинені.

8.44. Тобто, судами встановлено, що позивачем за первісним позовом доведено наявність основної заборгованості у заявленому розмірі, а розрахунок 3% річних та інфляційних втрат відповідає вимогам чинного законодавства та актуальній практиці Верховного Суду. Наведене судом касаційної інстанції не переоцінюється в силу положень статті 300 ГПК України.

8.45. Водночас, надаючи оцінку аргументам касаційної скарги щодо підстав касаційного оскарження судових рішень, необхідно зазначити таке.

8.46. Касаційне провадження у справі відкрито, зокрема, на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, за змістом якого підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

8.47. При цьому самим скаржником у касаційній скарзі з огляду на принцип диспозитивності визначаються підстава, вимоги та межі касаційного оскарження, а тому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених, зокрема, пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України (що визначено самим скаржником), покладається на скаржника.

8.48. Отже, відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України касаційний перегляд з указаних мотивів може відбутися за наявності таких складових: (1) суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду; (2) спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

8.49. При цьому наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі не достатньо, обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є незастосування правових висновків, які мали бути застосовані у подібних правовідносинах у справі, в якій Верховний Суд зробив висновки щодо застосування норми права, з правовідносинами у справі, яка переглядається.

8.50. Що ж до визначення подібних правовідносин, то в силу приписів статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19, в якій визначено критерій подібності правовідносин.

8.51. Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 задля юридичної визначеності у застосуванні приписів процесуального закону, які зобов`язують визначати подібність правовідносин, конкретизувала висновки Верховного Суду щодо тлумачення поняття "подібні правовідносини", що полягає у тому, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

8.52. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що термін "подібні правовідносини" може означати як ті, що мають лише певні спільні риси з іншими, так і ті, що є тотожними з ними, тобто такими самими, як інші. Таку спільність або тотожність рис слід визначати відповідно до елементів правовідносин. Із загальної теорії права відомо, що цими елементами є їх суб`єкти, об`єкти та юридичний зміст, яким є взаємні права й обов`язки цих суб`єктів. Отже, для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін "подібні правовідносини", зокрема пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України та пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України таку подібність слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями.

8.53. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими.

8.54. У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів.

8.55. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що таку подібність суд касаційної інстанції визначає з урахуванням обставин кожної конкретної справи [див. постанови від 27.03.2018 у справі № 910/17999/16 (пункт 32); від 25.04.2018 у справі № 925/3/17 (пункт 38); від 16.05.2018 у справі № 910/24257/16 (пункт 40); від 05.06.2018 у справі № 243/10982/15-ц (пункт 22); від 31.10.2018 у справі № 372/1988/15-ц (пункт 24); від 05.12.2018 у справах № 522/2202/15-ц (пункт 22) і № 522/2110/15-ц (пункт 22); від 30.01.2019 у справі № 706/1272/14-ц (пункт 22)]. Це врахування слід розуміти як оцінку подібності насамперед змісту спірних правовідносин (обставин, пов`язаних із правами й обов`язками сторін спору, регламентованими нормами права чи умовами договорів), а за необхідності, зумовленої специфікою правового регулювання цих відносин, - також їх суб`єктів (видової належності сторін спору) й об`єктів (матеріальних або нематеріальних благ, щодо яких сторони вступили у відповідні відносини).

8.56. Скаржник посилається на неврахування судами першої та апеляційної інстанцій висновків, що містяться в постановах Верховного Суду, які зазначені в розділі 4 цієї постанови.

8.57. Щодо доводів скаржника про неврахування судами попередніх інстанцій правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 07.03.2024 у справі № 910/9680/23 (щодо застосування статті 13-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України") в контексті того, що суди попередніх інстанцій не встановили фактичні обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення спору, зокрема щодо: режиму роботи електроустановок, розташованих на тимчасово окупованих територіях; наявності або відсутності технічної можливості фізичного відпуску електричної енергії до Об`єднаної енергетичної системи України, колегія суддів зазначає наступне.

8.57.1. Відповідно до статті 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (далі - Закон) правовий статус тимчасово окупованої території, а також правовий режим на тимчасово окупованій території визначаються цим Законом, іншими законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права.

8.57.2. Тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації. 

8.57.3. Цей Закон визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб (стаття 2 Закону).

8.57.4. Згідно з частиною другою статті 13 Закону здійснення господарської діяльності юридичними особами, фізичними особами - підприємцями та фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, місцезнаходженням (місцем проживання) яких є тимчасово окупована територія, дозволяється виключно після зміни їхньої податкової адреси на іншу територію України. Правочин, стороною якого є суб`єкт господарювання, місцезнаходженням (місцем проживання) якого є тимчасово окупована територія, є нікчемним. На такі правочини не поширюється дія положення абзацу другого частини другої статті 215 Цивільного кодексу України.

8.57.5. Відповідно до частини другої статті 13-1 Закону на період тимчасової окупації переміщення товарів (робіт, послуг) з тимчасово окупованої території на іншу територію України та/або з іншої території України на тимчасово окуповану територію усіма видами транспорту, в тому числі автомобільним, залізничним, повітряним та трубопровідним транспортом, а також лініями електропередач та гідротехнічними спорудами, заборонено.

8.58.6. У справі № 910/9680/23 позовні вимоги були обґрунтовані неналежним виконанням Державним підприємством "Гарантований покупець" взятих на себе зобов`язань за договором від 24.07.2020 № 1691/01/20 у частині оплати виробленої Товариством з обмеженою відповідальністю "Індіан Ісатекс Солар" електричної енергії за "зеленим" тарифом. 

8.58.7. Суди у вказаній справі, відмовляючи у задоволенні позову виходили з того, що загальновідомим є факт тимчасової окупації міста Мелітополь з 26.02.2022. Тому, за висновком судів Товариство з обмеженою відповідальністю "Індіан Ісатекс Солар" з лютого по серпень 2022 року не мало права здійснювати господарську діяльність з виробництва електричної енергії та передавати її лініями електропередач Державному підприємству "Гарантований покупець". 

8.58.8. Відтак, ключовим питанням у вказаній справі було встановлення обставин щодо наявності підстав стверджувати про знаходження вказаного товариства у період з лютого до серпня 2022 на тимчасово окупованої території України та щодо наявності підстав для стягнення заборгованості за договором з оплати виробленої електричної енергії за "зеленим" тарифом за період з частини лютого до серпня 2022 року.

8.58.10 Натомість у справі № 910/15673/23 вирішується питання щодо належного / неналежного виконання договірних зобов`язань між двома суб`єктами господарювання, зареєстрованими на підконтрольній Україні території щодо надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.

8.58.11 В межах справи № 910/15673/23 судами не встановлено обставин щодо здійснення учасниками справи переміщення грошових коштів, товарів, робіт чи послуг при виконанні договору № 0414-09051/52/01 від 26.06.2019 з/на тимчасово окуповану територію України.

8.58.12. При цьому, при розгляді справи № 910/15673/23 до предмету доказування не належить дослідження обставин щодо переміщення коштів, товарів робіт чи послуг з/на тимчасово окуповану територію України, оскільки предметом регулювання вказаного договору № 0414-09051/52/01 від 26.06.2019 є надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії. 

8.58.13. Відтак, предмет і підстави позову, правовідносини у справі № 910/15673/23 та у справі № 910/9680/23 не відповідають критеріям подібності, наведеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19.

8.59. Щодо доводів скаржника про неврахування судами попередніх інстанцій правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 08.09.2022 у справі № 640/4069/21, від 20.11.2024 у справі № 910/15990/23 (щодо визнання протиправним та нечинним підпункту 8 пункту 1 Змін до постанови НКРЕКП від 26.04.2019 № 641, затверджених постановою НКРЕКП від 15.01.2021 № 46, у частині викладення у новій редакції пункту 9.3 глави 9 Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії), колегія суддів зазначає наступне.

8.59.1. Так у справі № 640/4069/21 предметом розгляду був позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурсекоенерго" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправним та нечинним підпункт 8 пункту 1 Змін до постанови НКРЕКП від 26.04.2019 № 641, затверджених постановою НКРЕКП від 15.01.2021 № 46, у частині викладення у новій редакції пункту 9.3 глави 9 Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії.

8.59.2. Позовні вимоги у вказаній справи були обґрунтовані тим, що у новій редакції пункту 9.3 Порядку містяться нові формули розрахунку обсягу частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії Гарантованого покупця продавцем за "зеленим" тарифом, що входить до балансуючої групи Гарантованого покупця. Так, згідно з новими формулами розрахунку, наведеними у пункті 9.3 Порядку, обсяг небалансу Гарантованого покупця, який підлягає відшкодуванню продавцем за "зеленим", розраховується як різниця між обсягом електроенергії, придбаної Гарантованим покупцем за "зеленим" тарифом, та обсягом електроенергії, проданої на РДН, ВДР та ринку двосторонніх договорів. Застосування вказаної формули визначення частки небалансу призведе до того, що виробники за ЗТ будуть компенсувати Гарантованому покупцю витрати останнього, що виникли у зв`язку із його неможливістю продати придбану у виробників за ЗТ електричну енергію. Вказані обставини змусили позивача звернутися із заявленим позовом до суду.

8.59.3. У справі № 910/15990/23 предметом розгляду був позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Санвін 13" до Державного підприємства "Гарантований покупець" про визнання протиправними та скасування актів приймання-передачі разом з актами коригування, зобов`язати ДП "Гарантований покупець" перерахувати заборгованість відповідно до договору за період лютий-вересень 2022 року з використанням іншої формули розрахунку та надати нові акти.

8.59.4. Судами у вказаній справі встановлено, що у жовтні 2019 ТОВ "Санвін 13" і ДП "Гарантований покупець" уклали договір купівлі-продажу електричної енергії. Згідно з п.2.3 Договору (в редакції додаткової угоди від 08.04.2020 №1022/01/20) позивач зобов`язався продавати, а відповідач - купувати всю відпущену електроенергію генеруючих одиниць позивача. Суть спору у справі полягала у тому, що за період лютий-вересень 2022 року ДП "Гарантований покупець" надсилало на адресу ТОВ "Санвін 13" акти приймання-передачі, а також акти коригування до них, з якими ТОВ "Санвін 13" не погодилося та, відповідно, не підписало їх; стверджувало, що заборгованість нарахована на підставі формули розрахунку частки відшкодування небалансів, яка була визнана протиправною та нечинною у судовому порядку.

8.59.5. Відтак, наведені справи не є подібними до справи № 910/15673/23 за предметом спору, встановленими обставинами та змістом правовідносин.

8.59.6. При цьому, обидві наведені скаржником справи стосувалися захисту прав продавців електричної енергії, в контексті вказаної формули визначення частки небалансу та як наслідок можливої несправедливої компенсації виробниками за "зеленим тарифом" Гарантованому покупцю витрат останнього, що виникли у зв`язку із його неможливістю продати придбану у виробників електричну енергію.

8.59.7. Окрім того, в оскаржуваних судових рішеннях у справі № 910/15673/23 відсутні посилання судів попередніх інстанцій на відповідні положення нової редакції пункту 9.3 Порядку, яка була визнана нечинною шляхом визнання протиправним та нечинним підпункту 8 пункту 1 Змін до постанови НКРЕКП від 26.04.2019 № 641, затверджених постановою НКРЕКП від 15.01.2021 № 46, у частині викладення у новій редакції пункту 9.3 глави 9 Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії.

8.59.8. Також, враховуючи підписання скаржником актів приймання-передачі послуги без зауважень, а також відсутність встановлених судами попередніх інстанцій будь - яких інших фактичних обставин, із яких в сукупності вбачалася б наявність обставин стверджувати про помилковість розрахунку позивача за первісним позовом розміру основної заборгованості, у зв`язку з його необґрунтованим збільшенням останнім, у суду касаційної інстанції відсутні підстави стверджувати про помилковість такого розрахунку.

8.60. Щодо доводів скаржника про неврахування судами попередніх інстанцій правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 11.07.2023 у справі № 910/5349/22, від 02.03.2018 у справі № 927/467/17, від 02.12.2025 у справі № 910/4069/23 (щодо правильності визначення величини приросту індексу споживчих цін, який має заокруглюватися до десяткового числа після коми); від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 (щодо розрахунку інфляції за неповний місяць); від 10.07.2019 у справі № 910/21564/16 (якщо прострочення виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця), колегія суддів зазначає наступне.

8.60.1. Здійснюючи перевірку розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, сформованого позивачем за первісним позовом, на відповідність вимогам чинного законодавства суд апеляційної інстанції керувався, зокрема, правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 07.11.2024 у справі № 925/1404/23 (щодо того, що базою для нарахування інфляційних є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, що існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений. Періодом, за який розраховуються інфляційні втрати, є час прострочення з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція)), від 05.08.2025 у справі № 911/2307/24 (щодо того, що розрахунок інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання відображається, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме: час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу; час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не нараховується).

8.60.2. Також, враховуючи відсутність встановлених судами попередніх інстанцій будь - яких інших фактичних обставин, із яких в сукупності вбачалася б наявність обставин стверджувати про помилковість розрахунку позивача за первісним позовом розміру 3% річних та інфляційних втрат, у зв`язку з його необґрунтованим збільшенням останнім, у суду касаційної інстанції відсутні підстави стверджувати про помилковість такого розрахунку.

8.60.3. При цьому, Верховний Суд звертає увагу, що враховуючи встановлені судами попередніх інстанцій фактичні обставини цієї справи, апеляційний господарський суд перевіривши наданий позивачем за первісним позовом розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат встановив його відповідність положенням чинного законодавства, водночас скаржник, не погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій у цій частині, зокрема, стверджуючи, що позивачем за первісним позовом не здійснено заокруглення сукупного індексу інфляції до десяткового числа після коми, фактично просить суд касаційної інстанції переоцінити докази у справі. Судами попередніх інстанцій надано оцінку всім наданим сторонами доказам, до переоцінки яких суд касаційної інстанції вдаватись не може.

8.60.4. При цьому судом апеляційної інстанції зауважено, що при перерахунку таких позовних вимог, їх сума виявилась не меншою, ніж заявлена позивачем за первісним позовом до стягнення, що не було спростовано скаржником.

8.61. Відтак, посилаючись на неврахування судами попередніх інстанцій наведених висновків Верховного Суду, скаржник по суті намагається досягти повторної оцінки доказів, однак суд касаційної інстанції немає повноважень встановлювати нові обставини та переоцінювати докази в силу приписів статті 300 ГПК України.

8.62. Правові висновки у зазначених скаржником постановах від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18, від 14.02.2019 у справі № 922/1019/18, від 02.03.2018 у справі № 927/467/17 щодо застосування статей 79, 86, 236, 237 ГПК України, є загальними та універсальними, адже є нормами процесуального права, вміщеними у ГПК України, та застосування яких не залежить від категорії спорів, що розглядаються судами, а залежить від предмету доказування, доводів і аргументів сторін, які є вагомими і ключовими з точки зору доказів та обставин справи, і які впливають на кваліфікацію спірних правовідносин.

8.63. Правові висновки у зазначених скаржником постановах від 16.11.2023 у проваджені № 11-228сап21 (щодо вмотивованості судового рішення), від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19), від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, від 25.06.2020 у справі № 924/233/18 (щодо стандарту доказування), від 04.11.2019 у справі № 905/49/15, від 29.01.2020 у справі № 916/922/19 (щодо застосування абз.5 та абз.13 частини першої статті 1 та частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"), від 12.11.2025 у справі № 910/9063/22 (щодо ігнорування судами доводів сторони без мотивів їх викладення відхилення або врахування), від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18 (щодо принципу змагальності), від 05.07.2019 у справі № 910/4994/18 (щодо принципу доказування) в контексті доводів скаржника також в цьому випадку стосуються досліджених судами доказів та встановлених обставин справи, які визначають суть спірних правовідносин та формують принципи правозастосування у конкретній справі.

8.64. Верховний Суд виходить з того, що неврахуванням висновку Верховного Суду є саме неврахування висновку щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови. Неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права, зокрема, має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі.

8.65. Суд звертає увагу на те, що посилання на практику Верховного Суду (без аналізу та врахування обставин справи, за яких судом касаційної інстанції зроблено відповідні висновки, без доведення подібності правовідносин у справах) щодо оцінки того чи іншого аргументу, які зроблені на підставі встановлених фактичних обставин конкретної справи і наявних в матеріалах справи доказів, не є свідченням застосування судом апеляційної інстанції у цій справі норм права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування.

8.66. Правові висновки Верховного Суду не мають універсального характеру для всіх без винятку справ, а регулятивний вплив пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, якою передбачено таку підставу касаційного оскарження як застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, поширюється саме на подібні (аналогічні) правовідносини.

8.67. Висновки у зазначених скаржником справах та у справі, яка переглядається, а також встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є різними, у кожній із зазначених справ суди виходили з конкретних обставин справи та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності. У жодній із зазначених скаржником постанов Верховного Суду правовідносини не були подібні зі справою № 910/15673/23. Отже, скаржником не доведено, що рішення судів попередніх інстанцій суперечать висновкам Верховного Суду, які були б викладені саме у подібних правовідносинах із урахуванням усіх особливостей спору, який розглядали суди.

8.68. Проаналізувавши зміст постанов, на які посилається скаржник, за критеріями подібності, ураховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19, та міркування, викладені у цій постанові, колегія суддів дійшла висновку про неподібність цих справ за наведеними правовими ознаками зі справою, що розглядається, адже відрізняється за підставою позову, за доводами і доказами, наданими сторонами, предметом їх доказування, способом захисту, і тому застосування норм права наведених скаржником за неподібності правовідносин у цих справах не може бути аналогічним, а тому вони не є релевантними до обставин цієї справи.

8.69. З огляду на викладене, посилання скаржника про неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду, викладених у постановах, які зазначені в розділі 4 цієї постанови, не знайшли свого підтвердження під час касаційного перегляду справи, адже судом встановлено, що висновки щодо застосування норми права, які викладені у постанові Верховного Суду та на які посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

8.70. Згідно з пунктом 5 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

8.71. Отже, Верховний Суд, враховуючи мотиви, наведені вище, дійшов висновку про закриття касаційного провадження у справі з підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, на підставі пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України.

8.72. Щодо іншої заявленої підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України (з посиланням на пункт 1 частини третьої статті 310 ГПК України), колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зазначає таке.

8.73. За змістом пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України достатньою підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є не саме по собі порушення норм процесуального права у вигляді не дослідження судом зібраних у справі доказів, а зазначене процесуальне порушення у сукупності з належним обґрунтуванням скаржником заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу. 

8.74. Така правова позиція є послідовною та сталою і викладена у низці постанов Верховного Суду.

8.75. Крім того, як уже зазначалося вище, підстави касаційного оскарження, наведені скаржником у касаційній скарзі, у цьому випадку, не отримали підтвердження, а тому і підстави для скасування оскаржуваних рішення і постанови та направлення цієї справи на новий розгляд з підстави, встановленої пунктом 1 частини третьої статті 310 ГПК України, у Суду також відсутні.

8.76. Щодо доводів скаржника про необхідність формування правового висновку в частині застосування п.12.2 Порядку № 641 до вимог статті 625, частини другої статті 530 Цивільного кодексу України, колегія суддів зазначає наступне.

8.76.1. Обґрунтовуючи власну позицію скаржник зазначає таке:

- відповідно до п.12.2- 12.5 Порядку № 641, законодавець визначив строки та загальний принцип здійснення авансових платежів, однак не встановив належного процесуального механізму їх формування, погодження та доведення до оператора системи передачі (ОСП);

- зокрема, п.12.2 Порядку № 641 визначає строки здійснення авансових платежів (до 14 та до 24 числа), однак не передбачає обов`язку, строк та порядку направлення ДП "Гарантований покупець" розрахунку або рахунку, який би: містив конкретний розмір платежу; належним чином оформлений; отриманий ОСП до настання строку платежу. Таким чином, у ОСП відсутня можливість об`єктивно визначити суму платежу без отримання належного розрахунку від ДП "Гарантований покупець";

- з аналізу п.12.3- 12.5 Порядку № 641 вбачається, що: єдиним документом, який підтверджує обсяг та вартість послуги, є: акт приймання-передачі; розрахунки до нього; затвердження таких розрахунків постановами НКРЕКП. При цьому такі документи формуються після завершення розрахункового місяця; до моменту настання строків, визначених п.12.2, відсутній погоджений сторонами або затверджений регулятором розмір грошового зобов`язання;

- листи ДП "Гарантований покупець", якими повідомляється про суми авансових платежів фактично направлялись після 14 та 24 числа відповідного місяця фактично є платіжними вимогами. Однак такі документи: не передбачені Порядком № 641; не є первинними документами, що підтверджують господарську операцію; не можуть вважатися належною підставою для виникнення грошового зобов`язання відповідно до ст.11, 509 Цивільного кодексу України;

- отже, на думку скаржника, документи, отримані після настання строку виконання зобов`язання, не можуть покладати на ОСП обов`язок щодо його виконання у минулому періоді. Таким чином, Порядок № 641 не містить механізму формування та доведення суми авансового платежу до ОСП, а отже до моменту настання строків, визначених п.12.2, відсутній належно визначений розмір грошового зобов`язання;

- у зв`язку з цим, на думку скаржника, відсутні правові підстави вважати ОСП таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання, а відповідно - і підстави для застосування відповідальності, передбаченої статтею 625 ЦК України.

8.76.2. Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

8.76.3. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

8.76.4. Приписами статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

8.76.5. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

8.76.6. Як вже було зазначено, згідно з п.п. 12.2.- 12.6. Порядку відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) зобов`язаний здійснювати оплату послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, що надається гарантованим покупцем у три етапи:

- авансовий платіж до 14 числа (включно) розрахункового місяця за перші 10 днів;

- авансовий платіж до 24 числа (включно) розрахункового місяця за перші 20 днів розрахункового місяця з урахуванням попереднього авансового платежу;

- остаточний платіж - протягом двох робочих днів з дати оприлюднення рішення регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці.

8.76.7. За змістом п. 12.2. Порядку № 641 обсяг послуги у спірних правовідносинах підлягає оплаті на умовах здійснення авансових платежів та остаточного платежу.
При цьому у відповідача за первісним позовом наявне є зобов`язання з оплатити як авансових платежів, так і остаточного платежу.

8.76.8. Відповідно до статей 524 та 533 ЦК України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора

8.76.9. Вказана правова позиція неодноразово підтримана Верховним Судом у постановах від 20.06.2018 у справі № 910/21812/17, від 12.03.2019 у справі № 904/8223/16.

8.76.10. Невиконання або неналежне виконання відповідачем як зобов`язання з оплати авансових платежів на умовах попередньої оплати, так і зобов`язання з оплати фактичного обсягу послуги, отриманої за розрахунковий місяць, є порушенням виконання грошового зобов`язання і передбачає застосування правових наслідків порушення зобов`язання та настання відповідальності за порушення грошового зобов`язання, зокрема, згідно з нормами статей 611, 625 ЦК України.

8.76.11. Таким чином, згідно п. 12.2. Порядку № 641 у відповідача за первісним позовом також наявне грошове зобов`язання з оплати авансових платежів за спірний період надання послуг. 

8.76.12. Отже, підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, не отримала свого підтвердження після відкриття касаційного провадження, оскільки судом касаційної інстанції встановлено, що Верховний Суд викладав загальний висновок щодо питання застосування відповідних норм, про відсутність якого зазначав скаржник, а доводи скаржника в частині неправильного застосування зазначених норм судами попередніх інстанцій є необґрунтованими, що виключає можливість скасування оскаржуваних судових рішень з цієї підстави.

8.76.13. При цьому, доводи скаржника фактично зводяться до довільного тлумачення вказаних норм. 

8.77. Доводи скаржника про те, що прострочення виконання грошового зобов`язання виникло не з його вини, відхиляються судом касаційної інстанції, оскільки ця обставина не впливає на обсяг його зобов`язань як боржника, що прострочив грошове зобов`язання, а наявність особливого алгоритму розподілу коштів на спеціальних рахунках, впровадженого у зв`язку з особливістю здійснення розрахунків на ринку електричної енергії, не виключає можливість застосування до спірних правовідносин положень загальних норм матеріального права. Аналогічні правові висновки викладені у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду України від 03.02.2023 у справі № 910/9374/21, у постановах Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 910/6635/21, від 15.06.2022 у справі №910/6639/21, від 08.06.2022 у справі № 910/6636/21, від 18.10.2022 у справі № 910/6578/21.

8.78. Інші аргументи скаржника щодо порушення норм процесуального права в контексті повноти оцінки доказів та встановлення обставин справи підлягають відхиленню як такі, що зводяться до необхідності переоцінки доказів та обставин.

8.79. Суд акцентує, що, переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію "суду права", а не "факту", отже, відповідно до статті 300 ГПК України перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи.

8.80. Зі змісту судових рішень вбачається, що у справі, яка розглядається, суди першої та апеляційної інстанцій надали оцінку наданим сторонами доказам, якими вони обґрунтовують свої вимоги та/або заперечення і які мають значення для розгляду цього господарського спору, до переоцінки яких в силу приписів статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції вдаватись не може, оскільки встановлення обставин справи, дослідження доказів та надання правової оцінки цим доказам є повноваженнями судів першої й апеляційної інстанцій, що передбачено статтями 73-80, 86, 300 ГПК України.

8.81. Ураховуючи наведене у цій постанові через призму встановлених обставин справи та мотивів, з яких виходили суди при ухваленні оскаржуваних судових рішень, з огляду на межі касаційного оскарження колегія суддів дійшла висновку, що підстави касаційного оскарження не знайшли свого підтвердження.

8.82. Верховний Суд бере до уваги та вважає прийнятними доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу, в тій частині, яка узгоджується з вказаними вище міркуваннями Верховного Суду, наведеними у цій постанові.

8.83. Верховний Суд у прийнятті цієї постанови керується й принципом res judicata, базове тлумачення якого вміщено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 09.11.2004 у справі "Науменко проти України", від 19.02.2009 у справі "Христов проти України", від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності, що вимагає поваги до остаточного рішення суду та передбачає, що перегляд остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду не може здійснюватись лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі, а повноваження судів вищого рівня з перегляду (у тому числі касаційного) мають здійснюватися виключно для виправлення судових помилок і недоліків. Відхід від res judicata можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини, наявності яких у цій справі скаржник не зазначив й не обґрунтував.

8.84. Колегія суддів касаційної інстанції, враховуючи рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" та від 28.10.2010 у справі "Трофимчук проти України", зазначає, що надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

9. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 

9.1. Пунктом 5 частини першої статті 296 ГПК України передбачено, що суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

9.2. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.

9.3. За змістом частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

9.4. З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційній скарзі, про неврахування висновків щодо застосування норми права, викладених у постанові Верховного Суду, не підтвердилися, не спростовують висновків господарських судів попередніх інстанцій, а тому касаційне провадження за касаційною скаргою скаржника в частині підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України - необхідно закрити, а в частині підстав, передбачених пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України - залишити без задоволення.

10. Судові витрати

10.1. Оскільки Верховний Суд дійшов висновку про залишення оскаржуваних судових рішень без змін, то судовий збір за розгляд касаційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись статтями 296, 300, 308, 309, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційне провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.02.2026 у справі № 910/15673/23 з підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, закрити.

2. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.02.2026 у справі № 910/15673/23 з підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, залишити без задоволення.

3. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.02.2026 та рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2025 (в редакції постанови суду апеляційної інстанції) у справі № 910/15673/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Бенедисюк 

Суддя І. Булгакова

Суддя Т. Малашенкова