Справа № 569/6520/26

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
22 квітня 2026 року м. Рівне
Суддя Рівненського міського суду Крижова О.Г., розглянувши матеріали, які надійшли з Департаменту стратегічних розслідувань Управління стратегічних розслідувань в місті Києві про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рівне, Рівненського району, Рівненської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП _________________,
у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, суд
В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_1 , обіймаючи посаду аналітика управління реалізації стратегічних змін Депаратменту стратегії та розвитку Національного банку України, відповідно до пункту «и» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України«Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія даного Закону, у порушення вимог абзацу 1 частини 2 ст. 45 Закону України«Про запобігання корупції», 29.03.2024 припинивши діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, 29.04.2026 о 10:41 несвоєчасно, без поважних причин подав декларацію особи, яка припиняє діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні), шляхом заповнення електронної форми через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування у власному персональному кабінеті чим вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП.
Згідно із наказом Національного банку України від 26.02.2019 N? 586-к «Про призначення ОСОБА_1 » ОСОБА_1 призначено на посаду провідного економіста відділу координації міжнародних проектів та технічної допомоги Управління європейської інтеграції та міжнародних програм Національного банку України з 26.02.2019.
Наказом Національного банку України від 04.11.2021 N? 2729-к «Про переведення ОСОБА_1 » ОСОБА_2 переведено на посаду аналітика управління реалізації стратегічних змін Департаменту стратегії та розвитку Національного банку України з 26.02.2019 року.
Відповідно до наказу Національного банку України від 22.03.2024 N? 522-к «Про звільнення ОСОБА_1 » ОСОБА_1 звільнено з посади аналітика управління реалізації стратегічних змін Департаменту стратегії та розвитку Національного банку України з 29.03.2024.
Відповідно до підпункту «и» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції посадові та службові особи інших державних органів, у тому числі Пенсійного фонду, органів влади Автономної Республіки Крим є суб?єктами на яких поширюється дія даного Закону.
Постановою Правління Національного банку України від 28.04.2016 N? 305 «Про визначення посадових/службових осіб та службовців Національного банку України» визначено, що посадовими/службовими особами Національного банку України відповідно до підпункту «и» пункту 1 частини першої статті З Закону України «Про запобігання корупції» є у тому числі працівники центрального апарату Національного банку України, крім технічних службовців та робітників.
Листом Національного банку України від 28.11.2025 N? 17-0017/91107 поінформовано, що відповідно до Положення про Департамент стратегії та розвитку Національного банку України, затвердженого рішенням Правління Національного банку від 08.04.2021 N? 133-рш (зі змінами), Департамент стратегії та розвитку є структурним підрозділом центрального апарату Національного банку (діяло на дату звільнення ОСОБА_1 ).
Суб?єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої статті З цього Закону, інші особи, які зобов?язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.
Отже, ОСОБА_1 , будучи службовою особою державного органу є суб?єктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», суб?єктом декларування та суб?єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов?язаних з корупцією.
21.02.2019 та 20.07.2020 ОСОБА_1 ознайомлений зі переліком вимог та обмежень, установлених Законами України «Про Національний банк України» та «Про запобігання корупції». Крім того, відповідно до листа Національного банку України від 28.11.2025 N? 17-0017/91107 ОСОБА_1 08.11.2023 ознайомлений в системі електронного документообігу АСКОД з наказом Національного банку України від 07.11.2023 N? 1147-но «Про організацію подання декларацій та проведення спеціальних перевірок з урахуванням воєнного стану», вимогами якого зокрема встановлювався обов?язок подання декларацій у зв?язку з відновленням декларування.
Таким чином, у ОСОБА_1 виник обов`язок подати в НАЗК декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні), шляхом заповнення електронної форми, не пізніше 30 днів з дня припинення діяльності.
Тобто у продовж періоду часу з 00:00 годин 30.03.2024 по 23:59 годин 28.04.2024 ОСОБА_1 був зобов`язаний подати декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні).
Згідно Реєстру ОСОБА_1 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні) лише 29.04.2024 о 10:41, а отже не своєчасно.
Відповідно до Закону України «Про Національний банк України», Національний банк України є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України.
Працівниками Національного банку є службовці та обслуговуючий персонал Національного банку. Службовцями вважаються особи, які безпосередньо беруть участь у виконанні функцій Національного банку та займають посади, передбачені штатним розписом.
На членів Правління Національного банку, інших службовців Національного банку та членів Ради Національного банку У країни поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції». Члени Правління Національного банку та інші службовці Національного банку, члени Ради Національного банку зобов`язані дотримуватись обмежень після припинення своєї діяльності, а також вжити заходів щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів передбачених законом України «Про запобігання корупції».
Матеріалами проведеної перевірки встановлено, що ОСОБА_1 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (перед звільненням), несвоєчасно без поважних причин.
Згідно з приміткою до статті 172-6 КУпАП, суб`єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та третьою цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Таким чином, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог абзацу 1 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (перед звільненням), чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-6 КУпАП.
В судовому засіданні захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвокат Панчелюга К. просила на підставі ст. 22 КУпАП у зв`язку із малозначністю вчиненого правопоршуення обмежитися усним зауваженням, оскільки термін подання декларації було пропущено лише на один день через арифметичну помилку яку допустив ОСОБА_1 .
Прокурор в судовому засіданні підтримав протоко про адміністративне правопорушення, пов`язані з корупцією та просив суд притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1ст.172-6 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення, передбачене санкцією статті.
Суд, заслухавши учасників судового провадження, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 172-6 КУпАП, з огляду на наступне.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
У відповідності до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтями 251,280 КУпАП передбачені фактичні дані, обставини, на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП повністю доведена належними та допустимими доказами, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення №363 від 09 березня 2026 року, повідомленням, витягом із сайту НАЗК, поясненнями ОСОБА_1 .
На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.172-6 КУпАП, оскільки він несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, який не був охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні).
Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Чинне законодавство не містить переліку або вказівок на ознаки, що дозволяють визначити малозначність провини. Є підстави вважати, що це адміністративні правопорушення, які не становлять великої суспільної шкідливості й не завдають значних збитків державним або суспільним інтересам або безпосередньо громадянам.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення, посадова особа зобов`язана розглянути всі сторони адміністративного правопорушення, оцінити його наслідки, встановити чи завдана значна шкода окремим громадянам або суспільству, дослідити обстановку, в якій вчинене правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Положення ст.22 КУпАП відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для правопорушника, меті адміністративній відповідальності. Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей правопорушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом`якшення і навіть відмови Держави від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом. При розгляді справ та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
Враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, фактичні обставини справи, ту обставину, що адміністративним правопорушенням, яке інкримінується ОСОБА_1 не завдано негативних наслідків для інших осіб, суспільства та держави, а також враховуючи дані про особу, а саме те, що ОСОБА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась, умислу на вчинення правопорушення на мав, оскільки під час розгляду справи не встановлено обтяжуючих відповідальність обставин, з метою недопущення подібної поведінки надалі, суд приходить до висновку, що в даному конкретному випадку вчинене ОСОБА_1 правопорушення є малозначним, у зв`язку з чим суд вважає можливим звільнити його від адміністративного стягнення, обмежившись усним зауваженням на підставі ст. 22 КУпАП.
Керуючись ст.ст.22,212-6,280,283,284 КУпАП, суддя, -
ПОСТАНОВИЛА:
Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачених ч.1 ст.172-6 КУпАП.
Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП відносно  ОСОБА_1 - закрити. 
Звільнити  ОСОБА_1 на підставі ст.22 КУпАП від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, протягом десяти днів з дня винесення постанови, шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду Оксана КРИЖОВА