Справа № 211/3254/26 
Провадження № 3/211/1134/26
ПОСТАНОВА
іменем України

30 квітня 2026 року м. Кривий Ріг
Суддя Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Лебеженко В.О., 
за участю:
секретаря судового засідання Строганової Е.О., 
прокурора Рудніченка О.В., 
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області матеріали, які надійшли з Дніпропетровського управління ДВБ Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянки України, освіта вища, розлучена, має на утриманні малолітню дитину, не працює, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 
за ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , припинивши діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави у зв`язку із звільненням 21.12.2023 року з посади інспектора взводу №3 батальйону № 1 ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області, будучи згідно з п.п. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі по тексту - Закон) суб`єктом вказаного Закону та відповідно до абз. 16 ч. 1 ст. 1 Закону суб`єктом декларування, у порушення вимог абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону несвоєчасно, а саме 05.06.2025 року о 22.год. 02 хв. та без поважних причин, подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за типом «щорічна» за 2023 рік після припинення діяльності, тобто з порушенням встановленого Законом строку для подачі такої декларації, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. 
У судовому засіданні прокурор підтримав викладені у протоколі про вчинення адміністративне правопорушення, пов`язаного з корупцією № 43 від 24.03.2026 року обставини та просив визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, та призначити їй адміністративне стягнення у виді штрафу.
Заслухавши позицію прокурора про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , дослідивши докази по справі, суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно із ст. 251 КУпАП фактичні дані, що стосуються справи, зокрема наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні, інші обставини, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, іншими документами.
Виходячи з системного аналізу положень ст. ст. 7, 254, 279 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.
У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, визнала та пояснила, що вона працювала на посаді інспектора взводу № 3 роти № 1 батальйону № 1 полку патрульної служби в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області.Наказом начальника Департаменту патрульної поліції НПУ від 14.12.2023 року вона була звільнена зі служби в поліції з 21.12.2023 року.
В день звільнення їй було доведено вимоги п. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» стосовно обов`язку подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік протягом 30 днів з дня звільнення. В порушення вимог Закону, декларацію вона подала лише 05.06.2025 року, після того, як отримала лист від НАЗК про необхідність протягом 10 днів подати декларацію.
Згідно преамбули Закону України «Про запобігання корупції» №1700-VII від 14.10.2014 року (зі змінами та доповненнями) цей Закон визначає правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень.
Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що правопорушення, пов`язане з корупцією, - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Тобто, підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак: об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.
Частиною першою статті 172-6 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Відповідно до підпункту «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону є поліцейські. 
Суддею встановлено, що наказом начальника ДПП НПУ № 580 о/с від 19.06.2018 року «По особовому складу» лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0018242) з 20 червня 2018 року призначено на посаду інспектора взводу № 3 роти № 1 батальйону № 1 полку патрульної служби в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області (а.с.33).
Наказом начальника ДПП НПУ №463 о/с від 31.05.2021 року «Про особовий склад» лейтенанту поліції ОСОБА_1 (0018242) присвоєно чергове спеціальне звання – старший лейтенант (а.с.34).
Тобто, суддя виснує, що ОСОБА_1 будучи поліцейською, була суб`єктом, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».
Наказом начальника Департаменту патрульної поліції НПУ від 14.12.2023 року ОСОБА_1 була звільнена зі служби в поліції з 21.12.2023 року (а.с. 40).
Положеннями абз.1 ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«ґ» п. 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.
Таким чином, відповідно до вищенаведених вимог Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 як поліцейський, яка звільнилась зі служби в поліції 21.12.2023 року була зобов`язана протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності, тобто до 20.01.2024 року, подати декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припиняє таку діяльність (при звільненні).
Разом з тим, відповідно до відомостей з публічної частини Реєстру декларацій ОСОБА_1 , як особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування подала декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припиняє таку діяльність (при звільненні) 05 червня 2025 року о 22.год.02 хв., тобто після кінцевої дати подачі такої декларації (а.с.18-23).
Відтак, суддя зазначає, що ОСОБА_1 , маючи фізичну та технічну можливість подати до Реєстру декларацію, проігнорувавши вимоги Закону, не вжила необхідних та достатніх заходів щодо своєчасної її подачі. Підтверджуючих документів поважності причин несвоєчасної подачі декларації, технічної несправності сайту НАЗК ОСОБА_1 суду не надала, докази щодо поважності невиконання вимог фінансового контролю також відсутні і в матеріалах справи.
Таким чином, суддя приходить до висновку, що ОСОБА_1 , будучи суб`єктом, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин подала декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припиняє таку діяльність (при звільненні), тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Щодо строків накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 4 ст. 38 КУпАП, то суддя звертає увагу на наступне.
Згідно з ч. 4 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених ст. 51 та ст. 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
Визначення на законодавчому рівні у ст. 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язане з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.
Слід зазначити, що встановлення законодавцем строку давності притягнення до відповідальності є важливою гарантією прав особи, що випливає з принципу правової визначеності, який є елементом принципу верховенства права. У зв`язку з цим тлумачення положень частини другої ст.38КУпАП не може носити довільного характеру та розумітися суто формально.
У справі «Волков проти України» (ОlеksаndrVоlkov v.Ukraine, рішення від 09.01.2013 року, заява №21722/11) Європейський суд з прав людини зазначив: «Суд вважає, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними. Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень» (§ 137, 139).
Також, практика ЄСПЛ не містить конкретних вимог щодо того, яким тривалим має бути строк притягнення до відповідальності, у тому числі до адміністративної, залишаючи це питання на розсуд держави, у першу чергу, законодавця. Проте на думку ЄСПЛ, держави повинні встановити такі строки, при цьому відповідні норми мають відповідати критеріям якості та передбачуваності, що накладає певні обмеження під час їх тлумачення таке тлумачення має бути виключно послідовним роз`ясненням правил кримінальної, адміністративної чи іншої відповідальності, яке повинно бути сумісним з сутністю правопорушення та може бути розумно передбачуваним (ОАО Neftyanaya KompaniyaYukos v. russia, § 571).
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що 24 березня 2026 року старший оперуповноважений в особливо важливих справ відділу протидії корупції Дніпровського управління ДВБ НПУ склав відносно ОСОБА_1 протокол №43 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, за ч.1 ст.172-6 КУпАП. 
У протоколі №43 зазначено, що: 
дата вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією є 05.06.2025 року, тобто день несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування;
дата виявлення правопорушення є факт встановлення складу правопорушення, пов`язаного з корупцією, а саме дата складання зазначеного протоколу – 24.03.2026 року;
місце вчинення правопорушення є місце мешкання ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , де саме було несвоєчасно подано останньою декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (а.с.1-12).

Однак суддя не погоджується із тим, що днем виявлення правопорушення, пов`язаного з корупцією, потрібно вважати день складання посадовою особою компетентного органу протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки таке твердження не ґрунтуються на жодній нормі закону, а Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено жодних виключень щодо обчислення строків притягнення особи до адміністративної відповідальності за цією категорією справ.
Водночас, суддя уважає, що складання протоколу про адміністративне правопорушення є окремою процесуальною дією, що вчинена на підставі виявленого факту порушення. А факт виявлення порушення це окрема подія, що завжди передує складанню протоколу про адміністративне правопорушення. Відтак, моментом виявлення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, на думку судді, є суб`єктивний момент отримання уповноваженим органом інформації про таке правопорушення.
Зокрема, згідно з наданих судді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, вбачається, що 29.01.2026 року НАЗК повідомило Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України про факт несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації, особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (а.с.13,14). 
Тобто, станом на 29.01.2026 року у розпорядженні уповноваженого органу були всі відомості і документи про можливе вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а тому саме 29.01.2026 року слід вважати датою виявлення адміністративного правопорушення.
На переконання судді, несвоєчасне проведення ефективної адміністративної перевірки та складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 лише 24 березня 2026 року не може бути підставою для штучного продовження строків, визначених у ст. 38 КУпАП.
Такий висновок узгоджується і з правовою позицією, викладеною у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 25 травня 1998 року «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов`язані з корупцією».
Згідно позиції ВССУ, яка висловлена в інформаційному листі «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією», вказано, що продовження перебігу строків накладення адміністративних стягнень законом не передбачено, тому в разі їх закінчення провадження у справі закривається. 
Разом з тим, суддя виснує, що саме в цій справі строки накладення адміністративного стягнення, встановлені ч. 4 ст. 38 КУпАП (протягом шести місяців з дня виявлення) спливають 29.07.2026 року.

При накладенні стягнення відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, майновий стан, наявність на утриманні малолітньої дитини, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, та уважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у мінімальному розмірі передбаченому санкцією ч.1 ст.172-6 КУпАП, а саме п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно із ст.40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір.
Керуючись ст.ст.38 ч.4, 221, 245, 247, 280, 283-284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,- 

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) коп. 
Отримувач коштів: УДКСУ у м. Кривому Розі/Довгинцівський район/21081100, ЄДРПОУ 37988155, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, Рахунок отримувача: UA668999980313090106000004647, Код класифікації доходів бюджету – 21081100.
Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Роз`яснити, що згідно з ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови – не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, відповідно до ч. 1 ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до органу державно виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
В порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:
- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;
- витрати на облік зазначених правопорушень.

Суддя В.О.Лебеженко