ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/142/26
05 травня 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Юзьківа М.І., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного агропромислового підприємства "Агропродсервіс" до Підгороднянської сільської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
Приватне агропромислове підприємство "Агропродсервіс" (далі – позивач, або Підприємство), в інтересах якої діє адвокат Кукурудза Андрій Євгенович, звернулося до суду із позовом до Підгороднянської сільської ради (далі – відповідач, або рада) у якому просить ухвалити рішення, яким:
визнати протиправною бездіяльність Підгороднянської сільської ради щодо неприйняття нею передбаченого частиною третьою статті 123 Земельного кодексу України рішення за результатом розгляду заяви ПАП «Агропродсервіс» про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду орієнтовною площею 3,5000 га для іншого сільськогосподарського призначення (обслуговування АЗС та стоянки транспорту сільськогосподарського призначення) за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності в селі Великий Ходачків Тернопільського району Тернопільської області;
зобов`язати Підгороднянську сільську раду на першому пленарному засіданні, що відбудеться після набрання законної сили рішенням суду, повторно розглянути заяву ПАП «Агропродсервіс» та прийняти рішення про надання ПАП «Агропродсервіс» дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду орієнтовною площею 3,5000 га для іншого сільськогосподарського призначення (обслуговування АЗС та стоянки транспорту сільськогосподарського призначення) за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності в селі Великий Ходачків Тернопільського району Тернопільської області.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що підприємству на праві приватної власності належить закінчений будівництвом об`єкт нерухомого майна, яким є автозаправна станція, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 429805301 від 04.06.2025 року. Підприємство двічі зверталось до відповідача із заявою про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду орієнтовною площею 3,5000 га для іншого сільськогосподарського призначення (обслуговування АЗС та стоянки транспорту сільськогосподарського призначення) за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності в селі Великий Ходачків Тернопільського району Тернопільської області. До вказаної заяви ним було долучено обґрунтування відведення земельної ділянки, копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо держаної реєстрації нерухомого майна, викопіювання місця розташування земельної ділянки орієнтовною площею 3,5 га. 
Відповідачем підготовлено проєкт рішення про надання земельної ділянки в оренду, однак за результатами його розгляду на пленарному засіданні ради цей проект рішення не був підтриманий необхідною кількістю голосів депутатів для прийняття рішення. Не було прийнято відповідачем і рішення про відмову у наданні земельної ділянки в оренду.
Позивач вважає, що така бездіяльність відповідача порушує його право на землю, а тому звернувся з даним позовом до суду.
Відповідач у поданому до суду відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні. Обґрунтовуючи заперечення вказує, що Підгороднянською сільською радою не допущено бездіяльності при розгляді заяв позивача, адже вчинялись правомірні дії для розгляду заяв щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування нерухомого майна. Питання виносилось на розгляд засідання сесії Підгороднянської сільської ради 28.08.2025 та 28.11.2025, проте через відсутність необхідної кількості голосів депутатів рішення не було прийнято. 
Також відповідач зазначає, що позовна вимога про зобов`язання Підгороднянської сільської ради прийняти рішення про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду орієнтовною площею 3,5000 га для іншого сільськогосподарського призначення (обслуговування АЗС та стоянки транспорту сільськогосподарського призначення) за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності в селі Великий Ходачків Тернопільського району Тернопільської області не підлягає до задоволення, оскільки в іншому випадку це буде втручанням у дискреційні повноваження Підгороднянської сільської ради.
Рух справи у суді
Ухвалою суду від 19.01.2026 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників адміністративної справи. 
Копію ухвали про відкриття спрощеного провадження відповідач отримав 19.01.2026, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа в його електронний кабінет. 
Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.
Інших заяв чи клопотань з процесуальних питань до суду не надходило.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.
Приватне агропромислове підприємство "Агропродсервіс" є власником закінченого будівництвом об`єкта будівель та споруд заправки загальною площею 21,0 кв.м., що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 . 
З метою отримання земельної ділянки в оренду під вказаним нерухомим майном, Приватне агропромислове підприємство "Агропродсервіс" 07.08.2025 звернулось до Підгороднянської сільської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для обслуговування нерухомого майна до якої долучено такі документи: обґрунтування відведення земельної ділянки, копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо держаної реєстрації нерухомого майна, копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, викопіювання місця розташування земельної ділянки орієнтовною площею 3,5 га.
За результатами розгляду заяви підприємства, земельним відділом та постійною комісією з питань земельних відносин, містобудування, архітектури, охорони навколишнього середовища було підготовлено проект рішення, згідно з яким пропонувалось надати дозвіл ПАП «Агропродсервіс» на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду орієнтовною площею 3,5000 га для іншого сільськогосподарського призначення (обслуговування АЗС та стоянки транспорту с/г призначення) за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності за адресою с. Великий Ходачків Тернопільського району Тернопільської області.
На пленарному засіданні Підгороднянської сільської ради, яке відбулось 28.08.2025, рішення із зазначеного питання не прийнято, оскільки вказаний проект рішення не був підтриманий необхідною кількістю голосів депутатів для прийняття рішення (згідно протоколу пленарного засідання зареєстровано 14 депутатів, за – немає, проти - 1, утримались – 11, не голосувало - 2).
Приватне агропромислове підприємство «Агропродсервіс» 16.10.2025 повторно звернулось до Підгороднянської сільської ради із заявою про надання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для обслуговування нерухомого майна. 
Проект рішення, згідно з яким пропонувалось надати дозвіл ПАП «Агропродсервіс» на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду орієнтовною площею 3,5000 га для іншого сільськогосподарського призначення (обслуговування АЗС та стоянки транспорту с/г призначення) за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності за адресою с. Великий Ходачків Тернопільського району Тернопільської області, повторно внесено для розгляду на пленарному засіданні ради 20.11.2025. 
Однак, цей проект рішення знову не був підтриманий необхідною кількістю голосів депутатів для прийняття рішення (згідно протоколу пленарного засідання від 210.11.2025 зареєстровано 15 депутатів, за – немає, проти - 3, утримались – 10, не голосувало - 2).
Станом на час вирішення справи судом доказів прийняття відповідачем рішення за заявою ПАП «Агропродсервіс» про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, чи відмови у його наданні відповідачем не надано.
Мотивувальна частина
Предметом спору у даній справі є бездіяльність відповідача, яка полягає у неприйнятті рішення про надання позивачу дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду. 
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, в цій справі суд має оцінити оскаржувану бездіяльність відповідача через призму верховенства права та критеріїв законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які наведені в частині другій статті 2 КАС України.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Вказана норма Основного Закону означає, що діяльність суб`єктів владних повноважень здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом.
Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.
Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій (бездіяльності) та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.
Система та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначені Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року №280/97-ВР (далі Закон №280/97-ВР в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).
Частиною першою статті 10 Закону №280/97-ВР визначено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону №280/97-ВР встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.
Положеннями статей 46, 59 Закону №280/97-ВР передбачено, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до статті 12 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.
Таким чином, розгляд та вирішення питання про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду або про відмову у наданні такого дозволу приймається органом місцевого самоврядування виключно на пленарному засіданні сільської, селищної, міської ради у формі рішення.
Порядок набуття права на землю унормовано главою 19 ЗК України. Зокрема, статтею 123 ЗК України визначено порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування. 
Згідно з частиною першою вказаної статті ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.
Рішення зазначених органів приймається на підставі:
проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання) та/або надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення;
технічних документацій із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок у разі поділу та/або об`єднання земельних ділянок.
Частинами другою та третьою статті 123 ЗК України визначено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за документацією із землеустрою, звертається з заявою про надання дозволу на розробку документації із землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає заяву і дає дозвіл на розроблення документації із землеустрою або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою, місце розташування об`єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.
У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації заяви Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, і якій належить право власності на об`єкт нерухомості (жилий будинок, іншу будівлю, споруду), розташований на такій земельній ділянці, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку, що за результатами розгляду заяви про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою відповідний орган виконавчої влади чи місцевого самоврядування, до компетенції якого належить передача земельних ділянок у користування, зобов`язаний прийняти рішення про надання дозволу, або надати мотивовану відмову у його наданні.
При цьому, ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Зокрема, підставами для відмови у наданні відповідачем дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки могли бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Водночас, передбачена частиною третьою статті 123 ЗК України можливість розроблення документації із землеустрою за принципом «мовчазної згоди» не позбавляє особу права на отримання належного рішення від уповноваженого органу та не виправдовує протиправну бездіяльність чи неправомірну відмову цього органу.
У постанові Касаційного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року у справі №342/158/17 суд касаційної інстанції зазначив, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. 
Аналогічні правові висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.02.2020 у справі №800/304/17.
Зважаючи на те, що з часу звернення підприємства до відповідача про надання дозволу на розробку проекту відведення до часу вирішення справи судом Підгороднянською сільською радою не прийнято рішення про надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, або ж мотивованої відмови у його наданні, суд вважає що відповідач допустив протиправну бездіяльність.
Надаючи оцінку правильності обраного позивачем способу захисту порушеного права щодо зобов`язання відповідача прийняти рішення про надання ПАП «Агропродсервіс» дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду орієнтовною площею 3,5000 га для іншого сільськогосподарського призначення (обслуговування АЗС та стоянки транспорту сільськогосподарського призначення) за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності в селі Великий Ходачків Тернопільського району Тернопільської області, суд враховує таке. 
Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказував, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (див. рішення від 06.09.2005 р. у справі "Гурепка проти України", заява №61406/00, п.59); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення від 26.10.2000 р. у справі «Кудла проти Польщі», заява №30210/96, п.158) (п.29 рішення Європейського суду з прав людини від 16.08.2013 р. у справі "Гарнага проти України", заява № 20390/07).
Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав. Таким чином, обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зобов`язаний враховувати положення статті 13 Конвенції стосовно права на ефективний засіб юридичного захисту, під яким слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів (наслідків), дає найбільший ефект, забезпечує поновлення порушеного права та є адекватним наявним обставинам.
Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Частиною 4 статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У постанові від 11 лютого 2020 року у справі № 0940/2394/18 Верховний Суд сформулював такий висновок: у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єкт звернення дотримав усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.
Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання відповідним заявником усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.
Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти під час прийняття рішення на власний розсуд.
Суд зазначив, що такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки під час розгляду вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але й у випадку розгляду вимог про зобов`язання відповідного суб`єкта вчинити певні дії після скасування його адміністративного акта.
Аналогічний підхід застосовано Верховним Судом у постанові від 22 вересня 2022 року у справі № 380/12913/21.
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша стаття 2 КАС України).
Конституційний Суд України в рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення у правах.
Роль суду в правовій державі, окрім іншого, полягає в забезпеченню правового порядку та правової визначеності. Суд не може використовуватись як механізм розбалансування правовідносин, його діяльність має відповідати вимогам справедливості та враховувати наслідки реалізації його рішень.
У цій справі, суд наділений лише повноваженнями перевірити правомірність бездіяльності відповідача щодо не прийняття рішення за заявою позивача про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки.
Суд не має повноважень здійснювати вивчення та оцінку документів позивача, що на його думку підтверджують право на отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, до тих пір, до поки вони не були оцінені безпосередньо Підгороднянською сільською радою шляхом прийняття рішення.
З огляду на те, що відповідачем, як представницьким органом місцевого самоврядування, під час розгляду на пленарному засіданні ради заяв позивача не надавалась оцінка щодо наявності підстав для надання дозволу позивачу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду (в т.ч. щодо відповідності розташування бажаної земельної ділянки вимогам містобудівної документації та площі ділянки, яка необхідна для обслуговування нерухомого майна, що на праві власності належить позивачу), то суд у даному випадку не може перебирати на себе повноваження органу місцевого самоврядування та зобов`язувати останнього приймати позитивне рішення.
Отже, за встановлених у справі обставин, суд вважає що для відновлення порушених прав позивача належним способом захисту буде зобов`язати відповідача повторно розглянути на пленарному засіданні ради питання про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності в оренду орієнтовною площею 3,5000 га для обслуговування нерухомого майна в селі Великий Ходачків Тернопільського району Тернопільської області, та прийняти рішення з урахуванням висновків суду у цій справі.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (Заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Суд також зазначає, що інші доводи сторін, наведені у заявах по суті справи, вищезазначених висновків суду не спростовують.
Висновки за результатами розгляду справи
Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною першою та частиною другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для часткового задоволення заявленого адміністративного позову.
Судові витрати
Згідно частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Статтею 139 КАС України визначені правила розподілу судових витрат.
Відповідно до частини першої, третьої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3 328,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №546857965 від 12.01.2026. Оскільки, позовні вимоги задоволено частково, суд стягує на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 1 664,00 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 9, 14, 72, 73, 77, 90, 241, 250, 257 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов Приватного агропромислового підприємства «Агропродсервіс» до Підгороднянської сільської ради задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Підгороднянської сільської ради, яка полягає у неприйнятті рішення за заявами Приватного агропромислового підприємства «Агропродсервіс» про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності в оренду орієнтовною площею 3,5000 га для обслуговування нерухомого майна в селі Великий Ходачків Тернопільського району Тернопільської області.
Зобов`язати Підгороднянську сільську раду повторно розглянути на пленарному засіданні ради питання про надання дозволу Приватному агропромисловому підприємству «Агропродсервіс» на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності в оренду орієнтовною площею 3,5000 га для обслуговування нерухомого майна в селі Великий Ходачків Тернопільського району Тернопільської області, та прийняти рішення з урахуванням висновків суду у цій справі.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь Приватного агропромислового підприємства «Агропродсервіс» судовий збір у розмірі 1 664 (одна тисяча шістсот шістдесят чотири) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Підгороднянської сільської ради. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повне судове рішення складено 05 травня 2026 року.
Реквізити учасників справи:
позивач:
- Приватне агропромислове підприємство "Агропродсервіс" (місцезнаходження: с. Настасів, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 47734 код ЄДРПОУ 30356854); 
відповідач:
- Підгороднянська сільська рада (місцезнаходження: вул. Бережанська, 70, с. Підгороднє, Тернопільський р-н, Тернопільська обл.,47751 код ЄДРПОУ 14029197); 

Головуючий суддя Юзьків М.І.