ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1801/26 Справа № 932/2907/26 	  	Суддя у 1-й інстанції - Юдіна Н. М. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

17 червня 2026 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є.,
за участю: 
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
захисника Бутова М.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Бутова М.А. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Дніпра від 16 квітня 2026 року щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
В С Т А Н О В И Л А:
Відповідно до встановлених обставин у постанові суду, близько 08.40 годин, 12.02.2026 за адресою: м. Дніпро, вул. Запорізьке Шосе, 56, водій ОСОБА_1 керував т.з. JAC KO-503 B-55 д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, медичний огляд проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія за допомогою Alcotest Drager 7510, прилад ARMF-0255, результат 0,53 ‰. Так, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9.а. ПДР України, вчинивши правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Шевченківського районного суду м. Дніпра від 16 квітня 2026 року  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою, захисник Бутов М.А. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, винести нову постанову, якою провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування посилається на те, що в матеріалах справи відсутні докази порушення ОСОБА_1 як водієм транспортного засобу Правил дорожнього руху, а тому у поліцейських були відсутні підстави для зупинки його транспортного засобу.
Зазначає, що незаконні дії поліцейських щодо зупинки автомобіля роблять й незаконними подальші вимоги поліцейських до такого водія щодо необхідності пройти огляд на стан сп`яніння, а тому відмова водія від незаконної пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння чи проходження огляду і підтвердження стану сп`яніння, з причин його незаконної зупинки, не може бути караним за ст. 130 КУпАП.
Звертає увагу на те, що на відеозаписі зафіксовані події не з самого початку зупинки транспортного засобу, відеозапис не є безперервним та змонтований з різних частин записів відео з бодікамер поліцейських.
Стверджує, що відсутність у протоколі в поясненнях водія письмових його заперечень щодо законності зупинки його транспортного засобу поліцейським не означає автоматичну згоду водія з усіма діями поліції.
Посилається на те, що в акті огляду водія на стан сп`яніння зазначено, що у ОСОБА_1 виявлена така ознака алкогольного сп`яніння як запах алкоголю з порожнини рота, проте, з відеозапису не вбачається, що поліцейським була виявлена вищевказана або будь-яка інша передбачена Інструкцією ознака алкогольного сп`яніння водія та не була повідомлена йому.
Зазначає, що ОСОБА_1 одразу після результату тесту повідомив, що він не вживав алкоголь, тобто фактично виразив свою незгоду з результатом тесту, однак поліцейські не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі охорони здоров`я після його незгоди з результатом тесту, що є порушенням абз. 3 ст. 266 КУпАП.
Вважає, що проведений працівниками поліції огляд відносно водія ОСОБА_1 на визначення його стану сп`яніння, - є недійсним, бо проведений з порушенням процедури.
В суді апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та захисник Бутов М.А. підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити. 
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до такого висновку.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Як встановлено апеляційним переглядом, вказані вимоги закону при розгляді судом першої інстанції справи про адміністративне правопорушення були дотримані та виконані в повному обсязі. 
Висновок суду про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності, зокрема: 
-протоколом серії ЕПР1 №589278 від 12.02.2026 року;
-відеозаписом;
-роздруківкою за результатами проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Alcotest Drager 7810 ОСОБА_1 12.02.2026, результат – 0, 53‰;
-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 , результат – 0, 53‰.
За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Зазначені вище докази є належними та допустимими в розумінні ст. 251 КУпАП, а з огляду на їх узгодженість, і достатніми для встановлення необхідних фактичних обставин справи та належного її розгляду.
Наявний у матеріалах справи відеозапис хоча й не містить безперервної фіксації всіх подій з моменту зупинки транспортного засобу, однак відображає обставини, необхідні для встановлення наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Сам по собі факт відсутності безперервної відеофіксації не свідчить про недопустимість такого доказу та не спростовує зафіксованих ним обставин.
Посилання на те, що поліцейськими не було виявлено ознак алкогольного сп`яніння, спростовуються матеріалами справи. Зокрема, відповідно до результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного у встановленому законом порядку за допомогою спеціального технічного засобу Alcotest Drager 7510, результат тестування становив 0,53 проміле, що перевищує допустиму норму та підтверджує перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.
Як убачається з матеріалів справи та дослідженого судом відеозапису, огляд на стан алкогольного сп`яніння було проведено у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного засобу Драгер, результат якого становив 0,53 проміле. Після оголошення результату огляду ОСОБА_1 не висловлював незгоди з показаннями приладу, не заперечував результат проведеного тестування та не наполягав на проведенні огляду в закладі охорони здоров`я.
Крім того, матеріали справи містять підписані ОСОБА_1 документи щодо проведення огляду на стан сп`яніння, з яких вбачається його згода як на проведення такого огляду, так і з його результатами. Будь-яких зауважень чи заперечень щодо процедури огляду або отриманого результату в зазначених документах не міститься. 
За таких обставин у працівників поліції були відсутні підстави для направлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для проведення повторного огляду, оскільки його незгода з результатом огляду в установленому порядку не була висловлена та належним чином зафіксована.
Не заслуговують на увагу й доводи щодо безпідставної зупинки транспортного засобу, оскільки законність підстав зупинки транспортного засобу не спростовує факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відповідальність за цією нормою настає за керування транспортним засобом у стані сп`яніння або відмову від проходження огляду, а не за правомірність чи неправомірність первинної зупинки. Підстава зупинки транспортного засобу не є предметом доказування у справі за ст. 130 КУпАП, оскільки ці обставини не мають значення для правильного вирішення справи та встановлення факту керування особою транспортним засобом у стані сп`яніння.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, яким суд першої інстанції надав належну оцінку, та не спростовують встановлених судом обставин щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Сукупність досліджених доказів є належною, допустимою та достатньою для висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Судом обґрунтовано накладено стягнення на загальних підставах за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, а тому порушень вимог закону при накладенні стягнення не вбачається. 
Таким чином, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки не виникає сумніву щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як правопорушення повністю знайшло своє підтвердження наявними в матеріалах справи доказами.
При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст.279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.
Таким чином, вважаю за доцільне апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції – без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника Бутова М.А. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Дніпра від 16 квітня 2026 року – залишити без задоволення.
Постанову Шевченківського районного суду м. Дніпра від 16 квітня 2026 року щодо ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду       О.Є. Джерелейко