Справа № 203/2810/26
Провадження № 2/0203/1982/2026

ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
01 червня 2026 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді  Колісниченко О.В.,
за участю секретаря   Шовкопляса М.О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку загального позовного провадження цивільну справу у паперовій формі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Павлоградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька,-
В С Т А Н О В И В:
У березні 2026 року позивач пред`явив через суд зазначений позов до відповідача, визначивши третіми особами ОСОБА_3 , Павлоградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що в квітні 2023 року позивач познайомився з ОСОБА_3 та приблизно з вересня 2023 року став проживати з останньою як чоловік та дружина. На той момент ОСОБА_3 ще перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, ОСОБА_2 . Однак, після виїзду з м. Селидове, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з початку 2023 року стали проживати окремо. На початку 2025 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 та в той же час дізналась про те, що вагітна від позивача. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 народила доньку – ОСОБА_4 . Так як на момент народження доньки ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, то в актовому записі про народження доньки ОСОБА_4 №363 від 25 липня 2025 року, складеному Павлоградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, у графі «батько» зазначено відповідача, ОСОБА_2 , а також в свідоцтві про народження дитини серії НОМЕР_1 від 30 липня 2025 року, батьком дитини зазначено відповідача, ОСОБА_2 . Рішенням Центрального районного суду міста Дніпра від 20 серпня 2025 року по справі №203/581/25, яке набрало законної сили 20 вересня 2025 року, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , було розірвано. ОСОБА_1 , є біологічним батьком ОСОБА_4 , що підтверджується висновком молекулярно-генетичного експертного дослідження для подання до суду №52562 від 11 березня 2026 року, відповідно до якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є біологічним батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із ймовірністю 99,999999%. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив визнати його батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та внести відповідні зміни до актового запису про народження останньої, виключити відомості про ОСОБА_2 як батька дитини, зазначивши батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З відкриттям загального позовного провадження за ухвалою суду від 25 березня 2026 року, з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів чи у сприянні в поданні доказів іншим чином.
Ухвалою суду від 16 квітня 2026 року підготовче провадження закрите з призначенням судового розгляду справи.
Позивач та його представник, будучи належним чином повідомленими про дату час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. 21 травня 2026 року через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява в якій останній просить проводити розгляд справи у його та позивача відсутність, також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. 29 квітня 2026 року засобами поштового зв`язку направив до суду заяву про визнання позову, в якій також клопотав про розгляд справи у його відсутність.
Третя особа ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. 28 квітня 2026 року засобами поштового зв`язку від третьої особи надійшла заява в якій остання зазначила, що батьком дитини ОСОБА_4 , яку вона народила ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 , тобто позивач, також клопотала про розгляд справи без її участі.
Представник третьої особи Павлоградського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась. 23 квітня 2026 року через електронну пошту суду надійшла заява в якій остання клопотала про розгляд справи без участі представника третьої особи, щодо прийняття рішення поклалась на розсуд суду. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши зібрані докази, дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами із задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 28 серпня 2010 року перебували у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 105, про що було видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 , який заочним рішенням Центрального районного суду міста Дніпра від 20 серпня 2025 року у цивільній справі №203/581/25 було розірвано (а.с.11-13).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 народила доньку ОСОБА_4 , про що Павлоградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 25 липня 2025 року складено відповідний актовий запис №363 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 30 липня 2025 року, у яких батьком дитини зазначено ОСОБА_2 (а.с.10).
В пред`явленому позові позивач ОСОБА_1 зазначив, що саме він є біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в зв`язку із чим, просив визнати його батьком останньої та внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини, виключити відомості про ОСОБА_2 як батька дитини, зазначивши у графі батько ОСОБА_1 .
Відповідач під час розгляду справи в суді визнав, що саме позивач є біологічним батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що повідомив суду письмово.
Третя особа ОСОБА_3 також підтвердила, що біологічним батьком її доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є позивач.
Відповідно до висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження для подання до суду №52562 від 11 березня 2026 року встановлено, що ймовірність того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є біологічним батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в рамках проведеного дослідження, складає 99,999999% (а.с.14-35).
Згідно ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Статтею 122 СК України встановлено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.
Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.
Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.
Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства.
Якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу внаслідок смерті чоловіка, походження дитини від батька може бути визначене за спільною заявою матері та чоловіка, який вважає себе батьком.
Згідно ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.
Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.
Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.
Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.
Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
Відповідно до ст.129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.
До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.
Статтею 134 СК України передбачено, що на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.
Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2024 року у справі № 639/2026/17 звернула увагу, що в Сімейному кодексі України є прогалина та відсутній чіткий регулятор, який визначав би правило поведінки учасників сімейних відносин у випадку, коли чоловік, який вважає себе біологічним батьком та ініціює позов про визнання батьківства щодо дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття та народження не перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, запис про батька дитини у Книзі записів народжень зроблено за вказівкою матері, проте після реєстрації матір`ю дитини шлюбу з іншим чоловіком відомості до актового запису змінюються на підставі заяви її чоловіка про визнання батьківства.
Позбавлення чоловіка, який вважає себе біологічним батьком, права ініціювати позов про визнання батьківства суперечить принципу розумності та справедливості.
Тому позов чоловіка, який вважає себе біологічним батьком, про визнання батьківства щодо дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття та народження не перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, запис про батька дитини у Книзі записів народжень зроблено за вказівкою матері, проте після реєстрації матір`ю дитини шлюбу з іншим чоловіком відомості до актового запису було змінено на підставі заяви її чоловіка про визнання батьківства, підлягає розгляду по суті з дотриманням статей 128, 129 СК України на підставі аналогії закону.
У п.10 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК України), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір`ю дитини (статті 126, 127 СК України).
Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).
У постанові від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц Верховний Суд дійшов висновку, що СК України не визначає будь-яких особливостей предмету доказування у такій категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.
Висновок експертизи з питання походження дитини є одним з ключових доказів, який підлягає оцінці судом у сукупності з іншими доказами у справі, оскільки жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.
Вказані висновки також викладено у постановах Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі №444/526/18, від 08 березня 2023 року у справі №205/5698/21, від 20 вересня 2024 року у справі №183/2690/21.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Судове провадження стосовно встановлення батьківства або його оспорювання стосується приватного життя чоловіка, гарантованого статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке охоплює важливі аспекти особистої ідентичності.
У справах цієї категорії має враховуватись справедливий баланс між відповідними конкуруючими інтересами. Суди мають приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини, ретельно вивчати у справедливій процедурі чи визнання батьківства не суперечить інтересам дитини, зокрема на виховання в існуючій сім`ї, що забезпечує адекватний розвиток дитини. 
Національні органи влади, у справах про встановлення батьківства, користуються дискреційними повноваженнями, спрямованими на захист найкращих інтересів дитини та збалансування інтересів як дитини, так і передбачуваного біологічного батька, що не суперечить гарантіям, які містяться у статті 8 Конвенції (Krisztian Barnabas Toth v. Hungary, № 48494/06, 12 лютого 2013 року, § 33)
Як встановлено судом, на момент зачаття дитини ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 , який відповідно до положень ст.122 СК України був записаний батьком народженої ІНФОРМАЦІЯ_1 доньки ОСОБА_4 .
Висновком проведеного молекулярно-генетичного експертного дослідження для подання до суду №52562 від 11 березня 2026 року з вірогідністю 99,999999% підтверджено біологічне батьківство ОСОБА_1 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Також судом встановлено, що на теперішній час шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано. ОСОБА_3 , її донька ОСОБА_4 та позивач ОСОБА_1 проживають разом однією сім`єю. Позивач має намір в повному обсязі виконувати свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини.
З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про обгрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені по справі судові витрати в сумі 1 331,20 грн..
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.121,122,128,129,134 СК України, ст.ст.4,5,10-13,76-81,141, 211,223,247,258,259,263-268,280,281 ЦПК України, суд – 
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Павлоградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька – задовольнити повністю.
Визнати громадянина України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) батьком громадянки України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю якої є громадянка України ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 ).
Внести зміни в актовий запис №363 від 25 липня 2025 року про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , складений Павлоградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області (м. Одеса), а саме: виключити відомості про ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , як батька дитини з актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та в графі «батько» змінити дані про батька з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_1 »; інші відомості залишити без змін.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) з  ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ),  судовий збір в сумі 1 331,20 грн. (одна тисяча триста тридцять одна гривня 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення буде складено та підписано 01 червня 2026 року.

Суддя О.В. Колесніченко