З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" липня 2026 р.      Справа № 608/828/26
Провадження № 2/596/463/2026
Гусятинський районний суд Тернопільської області
в складі: головуючого судді    Лисюк І.О.
за участю секретаря судового засідання  Стасюк О.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в селищі Гусятин цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» в інтересах якого дії представник – адвокат Ушакевич Марина Петрівна до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» в інтересах якого ді’ представник – адвокат Ушакевич Марина Петрівна звернулося з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» суму заборгованості за Кредитним договором № 250124-002 від 24.01.2025 року у розмірі 75043,58 грн.; суму сплаченого судового збору у розмірі 2662,40 грн.; суму правничої допомоги за підготовку та направлення позовної заяви до суду та представництва інтересів Позивача у суді, відповідно до Акту № 3 від 23.06.2025 р. до Договору № 25-01/23 від 25.01.2023 р. у розмірі 7 000,00 грн.
В обгрунтування позову посилається на те, що Договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електроні документи та електронний документообіг», а також з урахування особливостей, передбачених ст.ст. 3, 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію».
Відповідно до умов кредитного договору, позикодавець надав позичальнику грошові кошти шляхом перерахування на банківський рахунок позичальника, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування кредитом.
Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти у розмірі 48780,49 гривень. Відповідач всупереч умовам договору позики та законодавства України свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, суму кредиту не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив.
Зазначає, що відповідач всупереч чинному законодавству та умовам Кредитного договору належним чином покладені на нього зобов`язання не виконав, порушив умови Кредитного договору і має прострочену заборгованість, що станом на 11.12.2025р. складає 75043,58 гривень, з яких: прострочена заборгованість за кредитом в сумі 23953,04 гривень, прострочена заборгованість за процентами в сумі 47056,95 гривень, строкова заборгованість за процентами 4033,59 грн.
Також сторона позивача зазначає, що у зв`язку із невиконанням відповідачем ОСОБА_1 умов кредитного договору на адресу відповідача було скеровано вимогу про дострокове погашення заборгованості, надавши останній можливість добровільно (в позасудовому порядку) врегулювати заборгованість. Проте відповідач таку вимогу не виконав.
Таким чином, в результаті неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором утворилася заборгованість, яка порушує права та законні інтереси позивача і за відновленням яких він звернувся в суд з позовом. У зв`язку з чим просить в судовому порядку стягнути з відповідача спірну суму заборгованості.
Ухвалою судді від 23.04.2026 прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі про стягнення заборгованості за кредитним договором. Постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням сторін), про що повідомлено сторони.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.
Згідно прохальної частини позовної заяви представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс»- Ушакевич М.П. просить проводити розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 належним чином повідомлявся судом про розгляд справи, в судове засідання повторно не з`явився. Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило.
Так, суд викликав відповідача ОСОБА_1 через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, що підтверджується матеріалами цивільної справи та інформацією,що міститься на офіційному веб-сайті судової влади України запосиланням https://court.gov.ua/unknown/ .
Згідно ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Як слідує із матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження, судові повістки направлялись судом відповідачу також за останнім відомим місцем проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 . Це підтверджується поштовим відправленням, яке повернуто суду 01.05.2026 року, з відміткою у довідці «Адресат відсутній за вказаною адресою». 
Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.
Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.
Судом встановлено, що 24 січня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту на умовах кредитної лінії № 250124-002, за умовами якого ТОВ «Кредитсервіс» надало відповідачу кредит в сумі 48780,49 грн., 40 000 грн – сума на карту, на умовах строковості, зворотності та платності.
Кредитний договір №250124-002 від 24.01.2025р. було підписано ОСОБА_1 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором Z38697 (24.01.2025 12:11:28).
У договорі зазначено, що строк дії договору становить 5 років.(п.3.9.Договору)
Відповідно до п.8.1 договору, договір набуває чинності і діє 10 (десять) років з моменту укладення, але в будь-якому випадку договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором.
Згідно п.3.6, п.3.7 Договору, денна процентна ставка становить – 0,99%, денна процентна ставка (при дотриманні акційних умов) – 0,33%.
Орієнтовна реальна річна процентна ставка – 2428,83%. (п.3.12 Договору)
24 квітня 2025 року відповідачем також був підписаний паспорт споживчого кредиту, в якому вказані умови кредитування: сума кредиту 48 780,49 грн., строк кредитування – 5 років, проценти за перший місяць користування кредитом - 120,45% річних, проценти з другого по останній місяць користування кредитом - 361,55% річних, та проценти при дотриманні акційних умов за кожен день користування кредитом в акційний період - 120,45% річних. Тип процентної ставки фіксована. 
Як вбачається з платіжної інструкції від 24 січня 2025, на рахунок ОСОБА_1 здійснено переказ в сумі 40000 грн. Призначення платежу: Номер картки НОМЕР_1 , Перерахування кредитних коштів з-но дог.№250124-002 від 24.01.2025 ,з вирах, комісії за оформл. - 8 780,49. без ПДВ.
19 січня 2026 року ТОВ «Кредитсервіс» направило на адресу ОСОБА_1 досудову вимогу, в якій повідомило про розмір заборгованості, відповідальність за порушення взятих на себе зобов`язань за кредитним договором та необхідність сплати наявної заборгованості в розмірі 75043,58 грн.
Як убачається з розрахунку кредитної заборгованості за кредитним договором Розрахунок кредитної заборгованості за кредитним договором №250124-002 від 24.01.2025 року, заборгованість ОСОБА_1 станом на 11 грудня 2025 року не погашена, залишок заборгованості складає 75043,58 грн., з яких: 23 953,04 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 51 090,54 грн- прострочена заборгованість за процентами з яких 4033,59 грн. - строкова заборгованість за процентами.
Крім того слід зазначити, що відповідач 22.02.2025 та 13.04.2025р. року вносив платежі в сумах 15900 грн. та 25000 грн., що також свідчить про його обізнаність з умовами договору.
Заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ "КРЕДИТСЕРВІС" за кредитним договором № 250124-002 від 24.01.2025 року станом на 11.12.2025 року (включно) складає 75 043,58 грн., що складається з:
- Прострочена заборгованість за сумою кредиту становить- 23 953,04 гривень.
- Прострочена заборгованість процентами становить - 47 056,95 гривень.
- Строкова заборгованість за процентами становить- 4 033,59 гривень.
Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
За правилами ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис є одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч.3 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилами ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
У ч. 1 та ч. 2 ст.639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч.1 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч.1 ст.642 ЦК України).
Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною першою статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
У частині першій статті 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором.
Відповідно до ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Згідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Одночасно, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (п.5 ч.3 ст.2 ЦПК України).
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.2 ст.12 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).
За приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з частиною 2 статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Положеннями статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відтак, суд вважає, що стороною позивача доведено факт виникнення зобов`язальних відносин між ТОВ «Кредитсервіс» та ОСОБА_1 , оскільки сторони при укладенні договору належним чином узгодили обставини та відповідний розмір відсоткової ставки.
Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, у свою чергу, взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість.
Позивач реалізував своє право на стягнення заборгованості шляхом пред`явлення позову до суду.
Відповідачем не надано відзиву на позовну заяву та доказів на спростування доводів позивача, в тому числі розрахунків заборгованості.
У постанові Великої Палати Верховного Суду у від 18.01.2022р. у справі № 910/17048/17 зроблено правовий висновок про правомірність нарахування процентів за користування кредитом по день фактичного повернення, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, з урахуванням погодження вказаної обставини у Кредитному договорі (абзаци 122-124).
Таким чином суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлено.
Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Судом встановлено, що позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2 662,40 гривень, що підтверджується поданим позивачем платіжною інструкцією №6307 від 23.01.2026р.
З огляду на те, що заявлені позовні вимоги задоволено повністю, то на підставі ст.ст.133, 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» необхідно стягнути сплачений таким судовий збір у розмірі 2 662,40 гривень.
Щодо витрат на правничу допомогу, то з даного приводу суд зазначає наступне.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 133 ЦПК України).
Відповідно до вимог частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За змістом частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Сторона позивача просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн., які підтверджуються доданими до позовної заяви: Договором про надання правової допомоги за №25-01/2023 від 25.01.2023 року; актом приймання-передачі справ на надання правової допомоги від 25.01.2023 року; актом приймання-передачі наданої правової допомоги за Договором про надання правової допомоги №25-01/2023 від 25.01.2023р; додаткова угода №1 до Договору №25-01/2023 від «25» січня 2023 року про надання правової допомоги; акт приймання-передачі справ на надання правової допомоги від 18 грудня 2025 р.; АКТ № З приймання-передачі наданої правової допомоги за Договором про надання правової допомоги № 25-01/2023 від «25» січня 2023 р. від «30» січня 2026 р.
Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої сторони.
У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід, надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення.
Враховуєчи наведене та те, що до суду станом на час розгляду судом даної позовної заяви зі сторони відповідач не надходило жодних заяв і клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд вважає необхідне стягнути з останньої понесені стороною позивача витрати на професійну правничу допомогу у даній справі у розмірі 7000 грн.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 11, 509, 512, 514, 516, 517, 526, 530, 610, 611, 625, 1077, 1078 ЦК України, ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 141, 142, 259, 263-265, 268, 280, 352, 354 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» в інтересах якого дії представник – адвокат Ушакевич Марина Петрівна до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» (ЄДРПОУ 41125531, адреса 01133, місто Київ, вул. Коновальця Євгена, будинок 36-Д, приміщення 65-з) заборгованість за Кредитним договором № 250124-002 від 24.01.2025 року у розмірі 75043,58 грн. (Сімдесят п`ять тисяч сорок три гривень 58 коп), з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 23 953,04 гривень, прострочена заборгованість за процентами - 47 056,95 гривень; строкова заборгованість за процентами - 4 033,59 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» (ЄДРПОУ 41125531, адреса 01133, місто Київ, вул. Коновальця Євгена, будинок 36-Д, приміщення 65-з), суму сплаченого судового збору у розмірі 2662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні сорок копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» (ЄДРПОУ 41125531, адреса 01133, місто Київ, вул. Коновальця Євгена, будинок 36-Д, приміщення 65-з) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 (сім тисяч) грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс», ЄДРПОУ 41125531, адреса 01133, місто Київ, вул. Коновальця Євгена, будинок 36-Д, приміщення 65-з.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .
Суддя Гусятинського районного суду 
Тернопільської області    Ірина ЛИСЮК