ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

вул. Коцюбинського, 2А, м. Ужгород, 88605, e-mail: inbox@zk.arbitr.gov.ua, вебадреса: http://zk.arbitr.gov.ua 

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2026 м. Ужгород Справа № 907/1111/25 

Господарський суд Закарпатської області у складі судді Мірошниченка Д.Є., розглянувши заяву представника фізичної особи-підприємця Королькова Максима Вікторовича від 11.05.2026 (вх.№ 02.3.1-02/4432/26 від 11.05.2026) про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у справі
за позовом Закарпатської обласної прокуратури, м. Ужгород в інтересах держави в особі 
позивача-1 Західного офісу Держаудитслужби, м. Львів
позивача-2 Хустської міської ради, м. Хуст Хустського району Закарпатської області
до відповідача-1 Управління освіти, релігій та у справах національностей виконавчого комітету Хустської міської ради, м. Хуст Хустського району Закарпатської області 
та до відповідача-2 фізичної особи-підприємця Королькова Максима Вікторовича, м.Виноградів Закарпатської області
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Львів
про визнання недійсними договорів та стягнення грошових коштів

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Закарпатська обласна прокуратура в інтересах держави в особі Західного офісу Держаудитслужби та Хустської міської ради звернулася до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Управління освіти, релігій та у справах національностей виконавчого комітету Хустської міської ради та до фізичної особи-підприємця Королькова Максима Вікторовича, в якому просить суд визнати недійсним договір про закупівлю товарів № 66 від 23.03.2018, укладений між Управлінням освіти, релігій та у справах національностей виконавчого комітету Хустської міської ради та ФОП Корольковим М.В. за результатами відкритих торгів UА-2018-01-31-001619-с; визнати недійсним договір про закупівлю товарів № 48 від 13.03.2019, укладений між Управлінням освіти, релігій та у справах національностей виконавчого комітету Хустської міської ради та ФОП Корольковим М.В. за результатами відкритих торгів UА-2019-02-05-000696-а; визнати недійсним договір про закупівлю товарів № 47 від 13.03.2019, укладений між Управлінням освіти, релігій та у справах національностей виконавчого комітету Хустської міської ради та ФОП Корольковим М.В. за результатами відкритих торгів UА-2019-02-05-000562-а та стягнути з ФОП Королькова Максима Вікторовича на користь Управління освіти, релігій та у справах національностей виконавчого комітету Хустської міської ради кошти в сумі 792 784,2 грн, а з Управління освіти, релігій та у справах національностей виконавчого комітету Хустської міської ради одержані ним за рішенням суду кошти в сумі 792 784,20 грн стягнути в дохід держави.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 907/1111/25 визначено головуючого суддю Мірошниченка Д.Є., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2025.
Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 30.09.2025 суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження, залучити Західне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України як третю особу, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, призначити підготовче засідання на 29.10.2025 о 10:00 год. та встановити учасникам справи строк для подання до суду заяв по суті спору. А також вирішено клопотання прокурора про витребування від Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України належним чином засвідчені копії рішення Адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 20.12.2023 №63/128-р/к, листа ТОВ "Держзакупівлі.Онлайн" від 24.06.2019 № 240619-3 (вх. № 57-01/39кі від 03.07.2019), листа ДП "ПРОЗОРРО" від 28.05.2019 № 206/1716/03 (вх. № 57-01 від 30.05.2019), листа Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області від 05.10.2020 №2101.3.1-7618/21.2-20 (вх. № 63-01-2873 від 08.10.2020), листа АТ "Укртелеком" від 16.07.2019 №719 вих 80Д731-80Д922 (вх.57-01-45кі від 22.07.2019), листа АТ "Укрсиббанк" від 12.06.2019 №1З-2-0З/887 "БТ" (вх.57-01/34кі від 18.06.2019), листа Головного управління ДФС у Закарпатській області від 12.06.2019 №13642/10/07-16-13-01-09 (вх.№ 57-01/688 від 18.06.2019), листа ФОП Королькова М.В. б/д б/н (вх. № 57-01/687 від 18.06.2019);листа ТОВ "Кепрейт Партнерс" від 05.10.2020 № 16/10-20 (вх. № 63-01/2884 від 12.10.2020), листа ПрАТ "Київстар" від 12.10.2020 №25435/02 (вх.№63-01/427кі від 16.10.2020) призначити до розгляду в судовому засіданні з наданням учасникам справи можливості висловити позицію (подати заперечення) щодо вказаного клопотання.
29.10.2025 підготовче засідання у справі не відбулось у зв`язку з перебуванням головуючого судді у щорічній основній відпустці у період з 27.10.2025 по 31.10.2025 включно відповідно до наказу Господарського суду Закарпатської області № 02.4-08/44-к від 20.10.2025, з огляду на що, суд ухвалою від 04.11.2025 постановив відкласти підготовче засідання на 19.11.2025 об 11:30 год.
Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 19.11.2025 суд постановив зупинити провадження у справі № 907/1111/25 до завершення перегляду судового рішення у касаційному порядку об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 922/3456/23.
Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 14.01.2026 суд постановив поновити провадження у справі № 907/1111/25 та призначити підготовче засідання на 29.01.2026 о 10:30 год. 
Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 29.01.2026 суд постановив продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів та відкласти підготовче засідання на 12.02.2026 об 11:30 год., з підстав наведених у ній.
Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 12.02.2026 суд закрив підготовче провадження у цій справі та призначив її до судового розгляду по суті на 11.03.2026 об 11:00 год.
Судове засідання 11.03.2026 не відбулось через перебуванням головуючого судді у щорічній основній відпустці у період з 09.03.2026 по 13.03.2026 включно відповідно до наказу Господарського суду Закарпатської області № 02.4-08/5-к від 03.03.2026, у зв`язку з чим суд, відповідно до ухвали від 16.03.2026 призначив судове засідання на 08.04.2026 о 12:00 год.
Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 08.04.2026 судове засідання відкладено на 06.05.2026 об 11:30 год., з підстав наведених у ній.
В судовому засіданні 06.05.2026 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення, яким у задоволенні позову відмовлено повністю.
11.05.2026 за вх.№ 02.3.1-02/4432/26 через підсистему "Електронний суд" до суду надійшла заява представника фізичної особи-підприємця Королькова Максима Вікторовича про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, в якій останній просить суд покласти витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12 545,00 грн на Закарпатську обласну прокуратуру. 
Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 12.05.2026 суд прийняв до розгляду заяву представника фізичної особи-підприємця Королькова Максима Вікторовича від 11.05.2026 (вх.№ 02.3.1-02/4432/26 від 11.05.2026) про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 907/1111/25, постановив здійснювати розгляд заяви без повідомлення (виклику) учасників справи та встановити Закарпатській обласній прокуратурі строк до 20.05.2026 для подання до суду заперечень.
20.05.2026 (вх.№ 02.3.1-02/4835/26 від 20.05.2026) на адресу суду від Закарпатської обласної прокуратури надійшли заперечення щодо заяви відповідача-2 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цій справі, відповідно до якого прокурор просить відмовити в задоволенні такої.
Суд, розглянувши заяву представника фізичної особи-підприємця Королькова Максима Вікторовича про розподіл судових витрат, виходить з такого.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до частини 3 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Згідно зі статтею 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. 
Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. 
За приписами частин 1-3 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 126 ГПК України).
Відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу). 
Аналогічну правову позицію викладено у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України від 05.07.2012 № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі – Закон № 5076-VI). Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.
Судом встановлено, що представництво інтересів відповідача-2 у даній справі здійснювалось адвокатом Порадою Сергієм Володимировичем на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АО № 1199145 від 15.10.2025.
Представником відповідача-2 у відзиві на позов від 15.10.2025 було повідомлено про наявність витрат на професійну правничу допомогу, орієнтовний розмір яких становить 25 000 грн в суді першої інстанції, 15 000 грн в суді апеляційної інстанції та 10 000 грн в суді касаційної інстанції та вказано, що докази розміру витрат на професійну правничу допомогу будуть подані у строки визначені частиною 8 статті 129 ГПК України .
Так, на виконання вимог положення частини 8 статті 129 ГПК України, представником відповідача-2 долучено до матеріалів справи договір про надання правової (правничої) допомоги від 14.10.2025, додаткову угоду від 10.04.2026 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 14.10.2025, детальний опис робіт (послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, акти виконаних робіт, рахунки на оплату таких робіт (послуг) та платіжні інструкції, що підтверджують оплату рахунків.
Так, 14.10.2025 між фізичною особою-підприємцем Корольковим Максимом Вікторовичем (далі – клієнтом) та Адвокатським об`єднанням "Греца і партнери" (далі – виконавцем) було укладено договір про надання правової допомоги (далі – договір), за умовами пункту 1.1 якого, виконавець зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені даним договором, а клієнт зобов`язується прийняти (отримати) та оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання даного договору. 
Відповідно до пункту 5.1 договору сторонами погоджено, що за послуги згідно з цим договором клієнт сплачує виконавцю гонорар в наступних розмірах:
- 1800 грн за одну годину роботи старшого партнера Об`єднання;
- 1600 грн за одну годину роботи партнера Об`єднання;
- 1500 грн за одну годину роботи адвоката Об`єднання";
- 1200 грн за одну годину роботи помічника адвоката Об`єднання.
Згідно з пунктом 5.3 договору надані послуги оформлюються актами виконаних робіт, що готуються виконавцем або щомісячно протягом дії цього договору, або по факту виконання конкретного замовлення (послуги) чи участі в конкретній судовій справі. Такі акти клієнт негайно зобов`язаний підписувати та направляти на адресу виконавця.
Згідно з пунктом 5.4 договору послуги вважаються прийнятими клієнтом без зауважень та у повному обсязі у разі надання (надіслання) клієнту підписаного виконавцем акту наданих послуг, якщо клієнт не надав письмових обґрунтованих заперечень про факт, обсяг та якість наданих послуг протягом 3 робочих днів з моменту отримання відповідного акту.
Відповідно до пункту 6.1 договору строк оплати виконуваних виконавцем робіт (наданих послуг) встановлюється у виставлених виконавцем рахунках, однак не може становити менш як три робочі дні з моменту отримання клієнтом рахунку виконавця (в електронній або письмовій формі).
10.04.2026 між клієнтом та адвокатським об`єднанням укладено додаткову угоду до договору, відповідно до якої пункти 5.1, 5.2 викладено в наступній редакції: 
"5.1 За послуги згідно цього договору клієнт сплачує виконавцю гонорар в наступних розмірах:
- 2200 грн за одну годину роботи старшого партнера Об`єднання;
- 2000 грн за одну годину роботи партнера Об`єднання;
- 1800 грн за одну годину роботи адвоката Об`єднання";
- 1500 грн за одну годину роботи помічника адвоката Об`єднання
5.2 Участь представника виконавця (адвоката, партнера та/або старшого партнера) у судовому засіданні оплачується у розмірі 2000 грн за одне судове засідання, незалежно від його тривалості."
Як вбачається з ордеру на надання правничої допомоги серії АО № 1199145 від 15.10.2025, адвокат Порада С.В. представляє інтереси відповідача-2 від імені Адвокатського об`єднання "Греца і Партнери". Відповідно до наказу № 2-к від 25.06.2025 адвоката Пораду С.В. переведено на посаду адвоката в Адвокатському об`єднанні "Греца і Партнери" з 26.06.2025.
Відповідно до детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 11.05.2026, у зв`язку з розглядом в суді першої інстанції справи № 907/1111/25, відповідач-2 сплатив такі кошти за виконані роботи (надані послуги) адвокатом:
1. Підготовка і подання до суду (відповіді на) відзиву на позов у справі № 907/1111/25 вартістю 3000 грн;
2. Підготовка і подання до суду заяви про зупинення провадження у справі №907/1111/25 вартістю 750 грн;
3. Підготовка і подання до суду заяви про ознайомлення з матеріалами справи №907/1111/25 в електронному вигляді вартістю 375 грн;
4. Підготовка проєкту заяви про зміну представника у справі № 907/1111/25 вартістю 180 грн;
5. Представництво з метою участі у судовому засіданні від 19.11.2025 у справі №907/1111/25 (з урахуванням часу очікування) вартістю 630 грн;
6. Підготовка клопотання про поновлення провадження у справі № 907/1111/25 вартістю 510 грн;
7. Підготовка додаткових пояснень у справі № 907/1111/25 у контексті висновків постанови Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від Верховного Суду від 19.12.2025 у справі № 922/3456/23 вартістю 1500 грн;
8. Представництво з метою участі у судовому засіданні від 29.01.2026 у справі №907/1111/25 (37 - хв очікування судового засідання, 04 хв - безпосередня участь у судовому засіданні) вартістю 1035 грн;
9. Представництво з метою участі у підготовчому судовому засіданні від 12.02.2026 у справі № 907/1111/25 (20 хв. - очікування судового засідання, 08 хв. - безпосередня участь у судовому засіданні) вартістю 705 грн;
10. Представництво з метою участі у судовому засідання від 08.04.2026 у справі №907/1111/25 вартістю 960 грн;
11. Представництво інтересів Клієнта з метою участі у судовому засіданні від 06.05.2026 у справі № 907/1111/25 (прийнято рішення по суті спору) вартістю 2000 грн;
12. Підготовка проєкту заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката у зв`язку із розглядом справи №907/1111/25 в суді першої інстанції вартістю 900 грн.
Крім того, до матеріалів справи адвокатом долучені відповідні акти виконаних робіт та рахунки на їх оплату.
З вказаних актів виконаних робіт, підписаних та скріплених печатками сторін, вбачається, що клієнт не має претензій до адвоката щодо наданої професійної правничої допомоги. 
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).
За змістом частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено, що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", пункти 79 і 112).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №912/1025/20).
У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України).
Водночас, за приписами частини 6 статті 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Суд звертає увагу, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України, відповідно до якої судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Разом з тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, також унормовано положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 ГПК України.
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7, 9 статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
При цьому такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини 4 статті 126 ГПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини 5 статті 129 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).
Отже, критерії, визначені частиною 4 статті 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини 4 статті 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною 5 статті 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21). Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу (пункт 29). Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (пункт 44).
У даній справі прокурором подано заперечення щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу у цій справі, відповідно до якого прокурор зазначає, що спір у справі №907/1111/25 виник у зв`язку з протиправними діями відповідача-2, відтак наявні підстави покласти на нього судові витрати незалежно від результатів вирішення спору.
Також заперечує щодо вартості години роботи адвоката, вважає, що вартість послуг адвоката у розмірі 1500 – 1800 грн за годину не відповідає критерію розумності, виходячи з конкретних обставин справи, є завищеною та явно неспіврозмірною у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Суд не погоджується з твердженням прокурора щодо необхідності покладення на відповідача-2 судових витрат на професійну правничу допомогу, оскільки у даній справі мало місце недоведеність прокурором підстав для визнання недійсними спірних договорів за статтею 228 ЦК України, а також і для застосування особливого виду наслідків недійсності такого правочину, визначених частиною 3 статті 228 ЦК України.
Відтак, розподіл судових витрат має здійснюватися за загальним правилом, передбаченим частиною 4 статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").
У розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, коли на її думку, недотримано вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару, сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.01.2023 у справі № 922/4812/21).
За висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, наведеними у додатковій постанові від 16.06.2022 року у справі № 873/244/21, втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у часині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам, в іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору.
У даному випадку витрати відповідача на правничу допомогу були неминучі.
Однак, щодо послуги з підготовки проєкту заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката у зв`язку із розглядом справи № 907/1111/25 в суді першої інстанції, вартість якої складає 900 грн, суд вважає за необхідне застосувати висновки об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладені в постанові від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22, згідно з якими заява про стягнення/розподіл судових витрат/про ухвалення додаткового рішення є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню.
За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги – це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Отже, за наведених обставин, суд зазначає про доведеність відповідачем-2 розміру понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у цій справі в сумі 11 645,00 грн, які є співмірними та відповідають критерію розумності їх розміру з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. 
Відтак, вартість понесених відповідачем-2 витрат на правничу допомогу в сумі 11 645,00 грн підлягає до стягнення з Закарпатської обласної прокуратури.
Керуючись статтями 123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:

1. Заяву представника фізичної особи-підприємця Королькова Максима Вікторовича від 11.05.2026 (вх.№ 02.3.1-02/4432/26 від 11.05.2026) про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.
2. Стягнути з Закарпатської обласної прокуратури (88000, Закарпатська обл., м.Ужгород, вул. Коцюбинського, буд. 2-а, код ЄДРПОУ 02909967) на користь фізичної особи-підприємця Королькова Максима Вікторовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 11 645,00 грн (одинадцять тисяч шістсот сорок п`ять гривень 00 коп.) на відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи № 907/1111/25.

Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

На підставі статті 241 Господарського процесуального кодексу України додаткове рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на додаткове рішення суду згідно зі статтею 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.

Повне додаткове рішення складено та підписано 03.06.2026.

Суддя Д.Є. Мірошниченко