Справа № 761/21868/16-к
Провадження №1-кп/761/86/2026

В И Р О К
Іменем України

06 квітня 2026 року, Шевченківський районний суд міста Києва у складі 
головуючої судді - ОСОБА_1 , 
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду об`єднане кримінальне провадження №12016100100006051 від 14.05.2016 з №12022100100002124 відносно
ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працевлаштованого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , є особою з інвалідністю II групи, раніше судимого:
- 29.01.2019 Подільським районним судом міста Києва за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 8 місяців, звільнений 01.11.2019 за відбуттям покарання;
- 06.06.2025 Печерським районним судом міста Києва за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки,
за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , будучи обвинуваченим в кримінальному провадженні №12015100090007112, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, яке знаходиться на стадії розгляду у Солом`янському районному суді міста Києва, також в кримінальному провадженні №12015100070008546, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, яке на даний час Подільським районним судом міста Києва не розглянуто, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно вчинив злочин на території Шевченківського району м. Києва за наступних обставин.
Так, 13.05.2016 приблизно о 20 год. 10 хв., ОСОБА_3 , знаходячись на бульварі Тараса Шевченка в м. Києві поблизу парку імені Т. Шевченка, виявив автомобіль марки «Meгcedes Вепz», моделі «E200СDІ», чорного кольору, номерний знак: НОМЕР_1 , у салоні на передньому правому сидінні якого знаходилась сумка. В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на повторну таємну крадіжку майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторну крадіжку, ОСОБА_3 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, використовуючи заздалегідь заготовлений предмет, а саме різак для скла, розбив праве переднє скло у вказаному вище автомобілі, звідки повторно вчинив крадіжку шкіряної сумки чорного кольору марки «ЯСR » вартістю 650 грн., в якій знаходились: планшет марки «Самсунг ТАБ2» вартістю 2000 грн. із шкіряним чохлом, вартістю 140 грн.; олівець виготовлений з металу жовтого кольору марки «Кросс», вартістю 550 грн.; ключі в кількості 7-ми штук та магнітний ключ, які матеріальної цінності не представляють; флеш-накопичувачі, навушний мікрофон марки «Нокіа» чорного кольору, кулькова ручка «Ексімбанк», каплі для очей «Візін», паспорт Турецького зразка на ім`я ОСОБА_6 № НОМЕР_2 , футляр з фото зображеннями, складний ніж у вигляді візитної картки, дві візитні картки, блокнот синього кольору із написом «Larn discovery flаі», які для потерпілого матеріальної цінності не становлять.
Однак, після вчинення повторної крадіжки дiї ОСОБА_3 були викриті свідком ОСОБА_7 , після чого ОСОБА_3 намагався втекти з місця кримінального правопорушення, однак був затриманий перехожими та не зміг довести злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі, виконавши при цьому всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.
А всього, ОСОБА_3 , вчинивши закінчений замах на таємне, повторне викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_8 , завдав матеріального збитку загальною вартістю 3340 грн. 00 коп., виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі.
Кримінальна відповідальність за вказане кримінальне правопорушення передбачена ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище, вчинене повторно.
Крім того, ОСОБА_3 , будучи раніше неодноразово засудженим за вчинення корисливих майнових злочинів, останній раз 29.01.2019 Подільським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 8 місяців, належних для себе висновків не зробив, та маючи не зняту і не погашену, у встановленому законом порядку судимість, вчинив нове умисне, корисливе кримінальне правопорушення, за наступних обставин.
Так, що 06.08.2022, приблизно о 19 год. 20 хв., більш точний час встановити не надалося за можливе, ОСОБА_3 , маючи намір на вчинення повторного, таємного викрадення чужого майна (вчинення крадіжки), поєднаного з проникненням в сховище - автомобіль, в умовах воєнного стану, який діє на території України відповідно до Указу Президента України від 17.05.2022 №341/2022, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Трьохсвятительська, 1А, помітив автомобіль білого кольору марки «BMW», модель «Х-3», державний номерний знак НОМЕР_3 .
Не маючи постійного місця роботи та інших джерел заробітку, а також відчуваючи потребу в грошових коштах, усвідомлюючи, те, що автомобіль за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів та їх багажу, а також салони та багажні відділення дозволяють використовувати їх і для постійного чи тимчасового зберігання майна володільця транспортного засобу, ОСОБА_3 вирішив повторно таємно викрасти чуже майно, яке знаходилось в салоні автомобіля «BMW», модель «Х-3», державний номерний знак НОМЕР_3 , з метою обернення його на свою користь та особистого збагачення.
З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на повторне таємне викрадення чужого майна ОСОБА_3 , пересвідчившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до автомобіля «BMW», модель «Х-3», державний номерний знак НОМЕР_3 та переконавшись в тому, що в салоні автомобіля можуть бути цінні речі, зокрема рюкзак темно-синього кольору, який знаходився на передньому пасажирському сидінні, підняв з землі невідомий предмет за допомогою, якого розбив праве переднє пасажирське скло автомобіля, що обмежує вільний доступ сторонніх осіб до майна, що знаходяться в салоні автомобіля та свідчить про наявність ознак сховища, яке є володінням особи, та недоторканість якого гарантується законом. Після чого, ОСОБА_3 проник в салон автомобіля «BMW», модель «Х-3», державний номерний знак НОМЕР_3 , звідки повторно та таємно викрав чуже майно, в умовах воєнного стану, яке належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: рюкзак «H&M» вартістю 450 грн., термокружку «ZOJIRUSHI» SM-SHE48-BZ, вартістю 1369 грн. 20 коп., безпровідні навушники «Samsung Galaxy Buds», вартістю 1000 грн. та павербанк, вартість якого не встановлена, а всього викраденого майна на загальну суму 2819 грн. 20 коп.
В подальшому, ОСОБА_3 , з місця вчинення злочину зник в невідомому напрямку маючи змогу розпоряджатись викраденим на власний розсуд.
Кримінальна відповідальність за вказане кримінальне правопорушення передбачена ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану.
Допитаний у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях беззаперечно визнав, дав вичерпні показання по суті справи, які повністю відповідають обставинам, викладеним у даному вироку щодо часу, способу, місця вчинення злочину та мотивів, розміру завданої шкоди, та інших обставин вчинення злочину. Вказав, що він 13.05.2016 приблизно о 20 год. 10 хв. перебуваючи на перехресті вул. Володимирської та бульвару Тараса Шевченка зі сторони парку імені Т. Шевченка він побачив автомобіль «Meгcedes Вепz» в якому на передньому сидінні була сумка, оскільки в нього із собою був рюкзак в якому був інструмент, він дістав з неї якийсь предмет та розбив скло та дістав з авто рюкзак, коли він почав відходити від автомобіля, люди які перебували поруч почали йому кричати щоб він зупинився, та реагуючи та вказані вигуки людей він зупинився. Зазначив, що коли працівники поліції оглядали вказаний рюкзак то в ньому дійсно було виявлено все майно зазначене у даному вироку. Щодо епізоду вчинення крадіжки 06.08.2022 приблизно о 19 год. 20 хв. ОСОБА_3 зазначив, що він перебував поруч з Майданом Незалежності, ближче до стадіону «Динамо» він побачив автомобіль, «BMW», знайшовши поруч з автомобілем металевий предмет він розбив скло та також витягнув з авто рюкзак і з місця вчинення кримінального правопорушення пішов до дому, де в подальшому був виявлений працівниками поліції, яким він віддав викраденні речі, які вказані у даному вироку. Зазначив, що щиро розкаюється у вчиненому, на даний час негативно оцінює свої дії, викрадене майно повернув потерпілим, а тому просив суворо його не карати.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що всі учасники судового розгляду не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши ОСОБА_3 положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин справи, які усіма учасниками судового розгляду визнані та ніким не оспорюються.
Отже, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище, вчинене повторно, а також у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану, доведена повністю, а дії обвинуваченого ОСОБА_3 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України.
При призначенні покарання ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Так, ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, раніше неодноразово судимий за кримінальні правопорушення проти власності, одружений, має постійне місце проживання, офіційно не працює. Має незадовільний стан здоров`я, встановлені діагнози: трансфасціальний тромбоз вен нижніх кінцівок, варикозна екзема, перелам шийки стегна з масивним дефектом кісткової тканини, має статус Віл інфікованого. За станом здоров`я потребує постійного лікування, перебуває на обліку в Київській міській наркологічній лікарні «Соціотерапія».
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом не встановлено.
З врахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи винного, його віку та стану здоров`я, ставлення до вчиненого, поведінку після вчинення кримінальних правопорушень, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 та ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, ближче до мінімальної межі санкцій закону, за якими визнав його винуватими, яке, на думку суду, є необхідним й достатнім покаранням для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів. При цьому, суд враховує, що мінімальна межа санкції ч. 4 ст. 185 КК України становить п`ять років позбавлення волі, а тому, за переконанням суду, таке покарання в умовах його реального відбування, є цілком достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що ОСОБА_3 був засуджений вироком Подільського районного суду міста Києві від 29.01.2019 за ч. 2 ст. 185, ч.4 ст.70 КК України до 2 років 8 місяців позбавлення волі, покарання відбув повністю. Злочин за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, за який ОСОБА_3 засуджується даним вироком, він скоїв 13.05.2016, тобто до винесення вироку Подільського районного суду міста Києва від 29.01.2019. За правилами ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним застосувати принцип поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Подільського районного суду міста Києві від 29.01.2019, більш суворим призначеного цим вироком. Як зазначено у ч. 4 ст. 70 КК України, у цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими у ст. 72 КК України.
Крім того, ОСОБА_3 був засуджений вироком Печерського районного суду міста Києва від 06.06.2025 за ч. 4 ст. 185 КК України, до покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання із іспитовим строком тривалістю 3 роки. Враховуючи, що суд прийшов до переконання про призначення ОСОБА_3 покарання за цим вироком у виді реального позбавлення волі, то вирок Печерського районного суду міста Києва від 06.06.2025, необхідно виконувати самостійно.
Враховуючи, що в цій справі судом встановлено, що ОСОБА_3 винен у одному кримінальному правопорушенні вчиненому ним до постановлення вироку Подільського районного суду міста Києві від 29.01.2019, а інше між цим та останнім вироком суду, то суд при призначенні покарання ОСОБА_3 застосовує положення, як ч. 4 ст. 70 КК України, так і ч. 1 ст. 71 КК України за алгоритмом зазначеним у висновках Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду в Постанові від 22.01.2024 у справі №236/41167/20.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 14.05.2016 цьому кримінальному провадженню до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 12.07.2016, який в подальшому не продовжувався.
За положеннями ч. 7 ст.72 КК України, домашній арешт зараховується судом у строк покарання виходячи із співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.
Таким чином, у строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно зарахувати строк перебування його під цілодобовим домашнім арештом з 14.05.2016 по 12.07.2016, з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту одному дню позбавлення волі.
Підстав для застосування ОСОБА_3 запобіжного заходу не має. 
Щодо процесуальних витрат.
Згідно із ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Судові витрати на підставі ст. 124 КПК України на залучення експертів для проведення судових товарознавчих експертиз за №307тв від 23.05.2016 в сумі 703 грн. 68 коп.; за №СЕ-19/111-22/33960-Д від 22.08.2022 в сумі 1699 грн. 02 коп.; за №СЕ-19/111-22/33710-ТВ від 25.08.2022 в сумі 943 грн. 90 коп., а всього в сумі 3346 грн 60 коп. необхідно стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави.
Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.
Долю речових доказів суд вирішую відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373-376, 475 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Подільського районного суду міста Києві від 29.01.2019, більш суворим призначеним цим вироком, призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки, зарахувавши йому у строк покарання повністю відбуте ним покарання призначене вироком Подільського районного суду міста Києві від 29.01.2019 у виді 2 років 8 місяців позбавлення волі.
ОСОБА_3  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до знов призначеного за ч. 4 ст. 185 КК України покарання за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання призначеного в порядку ч. 4 ст. 70 КК України, та остаточно визначити ОСОБА_3 до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.
Вирок Печерського районного суду міста Києва від 06.06.2025, яким ОСОБА_3 засуджений за ч. 4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання із іспитовим строком тривалістю 3 роки - виконувати самостійно.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного затримання в порядку звернення вироку до виконання.
Зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання строк перебування його під цілодобовим домашнім арештом з 14.05.2016 по 12.07.2016 з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів для проведення судових товарознавчих експертиз за №307тв від 23.05.2016 в сумі 703 грн. 68 коп.; за №СЕ-19/111-22/33960-Д від 22.08.2022 в сумі 1699 грн. 02 коп.; за №СЕ-19/111-22/33710-ТВ від 25.08.2022 в сумі 943 грн. 90 коп., а всього в сумі 3346 (три тисячі триста сорок шість) грн. 60 коп.
Речові докази: 
-металевий предмет, схожий на різак для різки кахля, переданий до камери збереження речових доказів (ЄРДР №12016100100006051) - знищити;
-шкіряну сумку, чорного кольору марки «ЯSR», планшет марки «Самсунг ТАБ2» із шкіряним чохлом, олівець виготовлений з металу жовтого кольору марки «Крос», ключі в кількості 7 штук, магнітний ключ, флеш накопичувач, навушники марки «Нокіа», дві візитні картки, кулькову ручку «Ексімбанк», паспорт на ім`я ОСОБА_6 , блокнот синього кольору, каплі для очей, футляр з фотозображенням, передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_8 - залишити останньому, як власнику майна;
-DVD диск з відеозаписом із системи спостереження «Безпечне місто» та DVD диск з відеозаписом наданим потерпілим ОСОБА_9 - залишити в матеріалах кримінального провадження;
-рюкзак з написом «H&M», термос «ZOJІRUSHI» чорного кольору, передані до камери схову речових доказів в спец пакеті № EXP0466828 - передати потерпілому ОСОБА_9 , як належне йому майно.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва протягом тридцяти діб з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1