ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

18 червня 2026 року 	м.Суми	

Справа №587/204/25 
Номер провадження 22-ц/816/370/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів - Собини О. І. , Замченко А. О. 
сторони:
позивач – ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ»
відповідач – ОСОБА_1 
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ»
на рішення Сумського районного суду Сумської області від 28 квітня 2025 року, ухваленого у складі судді Черних О. М., у м. Суми, 

у с т а н о в и в:

У січні 2025 року ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Вимоги вмотивовані тим, що 13.01.2022 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір № 2813894 про надання коштів на умовах споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку. Відповідно до умов договору відповідачу було надано кредит, а він у свою чергу зобов`язався повернути його та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором. 
10.08.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № ККЛУ-10082023, відповідно до якого ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», в тому числі й до ОСОБА_1 . 
Свої зобов`язання за договором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» виконало у повному обсязі, проте ОСОБА_1 належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим утворилась заборгованість
На момент звернення до суду заборгованість відповідача перед позивачем складала 40014,78 грн, а саме заборгованість за тілом кредиту 7800 грн та заборгованість за процентами 32214,78 грн.
З врахуванням наведеного, просить ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 вказану заборгованість за кредитним договором та сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 28 квітня 2025 року позовну заяву задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором № 2813894 від 13.01.2022 року в розмірі 15600,00 грн та судовий збір у розмірі 944,49 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на необґрунтованість судового рішення, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути на користь ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» судові витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що перед укладенням кредитного договору товариство надає клієнту для ознайомлення Паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію та положення, що вимагаються чинним законодавством України. Зокрема, перед укладенням кредитного договору відповідачу була в чіткій та зрозумілій формі надана відповідна інформація, він був ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», розміщені на Веб-сайті та затверджені наказом №67-ОД від 14.06.2021 р., повністю розумів і погодився з ними та зобов`язався неухильно їх дотримуватися.
Звертається увага на те, що відповідач ОСОБА_1 відповідно до наданого розрахунку не вніс жодного платежу, на погашення заборгованості, а тому сума нарахованих відсотків була залишена незмінною відповідно стандартної (базової) ставки за умовами кредитного договору.
На думку апелянта, суд помилково застосував Закон України «Про захист прав споживачів», оскільки у Законі вказано, що вимога щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад 50% вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором є несправедливими умовами. Однак позивач звернувся до суду про стягнення заборгованості саме за відсотками, які нараховувалися за користування коштами.
Відповідач правом подати відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не скористався.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно із ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Ураховуючи те, що ціна позову не перевищує 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. 
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до пунктів 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду не в повному обсязі відповідає зазначеним вимогам.
Рішення суду в частині задоволених позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту не оскаржується, тому судом апеляційної інстанції не переглядається.
Отже, предметом апеляційного перегляду є законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині щодо задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками в повному обсязі.
Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що 13.01.2022 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 2813894 (а.с. 13-22).
Відповідно до п. 1.2 сума кредиту за договором становить 7800,00 грн.
Згідно довідки ТОВ «УПР» № 3637-0403 від 04.03.2024 року встановлено, що 13.01.2022 року о 23-55-04 годин відповідно до договору про організацію переказу грошових коштів № ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019 року було успішно перераховано кошти в сумі 7800.00 гривень на платіжну карту клієнта НОМЕР_1 від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (а.с. 23).
Відповідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2813894 від 13.01.2022 року станом на 15.01.2025 року розмір заборгованості ОСОБА_1 становить 40014,78 грн, з яких заборгованість за сумою кредиту – 7800,00 грн, заборгованість за сумою відсотків – 32214,78 грн (а.с. 24-29).
10.08.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу № ККЛУ-10082023, згідно з яким ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (а.с. 30-35).
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №ККЛУ-10082023 від 10.08.2023 року до ТОВ «Фінансова компанія ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 2813894 від 13.01.2022 року, сума наданого кредиту 7800,00 грн, загальна сума заборгованості 40014,78 грн (а.с. 34).
10.01.2025 року відповідачу ОСОБА_1 позивачем було направлено досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості (а.с. 35), проте до цього часу заборгованість не погашена.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що зобов`язання має виконуватись належним чином, а також те, що відповідач був обізнаний про необхідність здійснювати сплату процентів за користування кредитними коштами, проте, вважав очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум процентів за користування кредитними коштами тілу кредиту, тому стягнув з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 15600,00 грн, що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 7800,00 грн та частково заборгованість за нарахованими процентами у розмірі - 7800,00 грн.
Колегія суддів вважає, що висновки суду в частині стягнення відсотків за кредитним договором не узгоджуються з вимогами закону та матеріалами справи. 
Відповідно до положень статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина четверта статті 203 ЦК України).
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до положень статті 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно із ч.5 ст.11 Закону України «Про електрону комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
У частинах 1, 3 статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
В силу частин 1, 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір №2813894 від 13.01.2022 року був вчинений в електронній формі, тому на нього поширюються вимоги Закону України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Відповідно до частини 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до матеріалів справи, договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту за №2813894 від 13.01.2022 року між фізичною особою ОСОБА_1 (Клієнтом) та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (Товариством) був укладений у відповідності до вимог ЦК України, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов Договору, договір оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, який містить набір цифрових та буквених символів, вказано номер телефону позичальника ОСОБА_1 .
Отже, Договір №2813894 від 13.01.2022 року, стягнення заборгованості за яким є предметом розгляду цієї справи, підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належним та допустимим доказам підтверджено укладання ним цього договору.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.
Згідно з Правилами надання коштів у позику, які додані до позовної заяви, зокрема п. 6. Кредитний договір з Клієнтом-Споживачем укладається в електронній формі за допомогою ITC Товариства, доступ до якої забезпечується через Веб-сайт або Мобільний додаток. У разі прийняття позитивного рішення Товариство робить Клієнту в Особистому кабінеті пропозицію укласти електронний договір (оферту) у формі Кредитного договору, що містить усі істотні умови та підписаний зі сторони Товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства відтворені засобами копіювання. У встановлених Законом України «Про споживче кредитування» випадках перед укладенням Кредитного договору Товариство надає клієнту для ознайомлення Паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію та положення, шо вимагаються чинним законодавством України.
На виконання вказаних вимог Кредитодавцем в Особистому кабінеті Позичальника був розміщений Паспорт споживчого кредиту, який є належним чином засвідченим, як Товариством, так і Позичальником. Тобто, відповідач був належним чином проінформований з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, виходячи із обраних умов кредитування.
Окрім того, відповідно до п. 9.9 кредитного договору, підписуючи цей договір, Клієнт підтверджує, що :
- перед укладенням цього Договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) вказана в ч.1,2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на Вебсайті; б) за спеціальною формую (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування»;
- він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», розміщені на Веб-сайті та затверджені наказом №67-ОД від 14.06.2021, повністю розуміє.
- погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.
Станом на дату звернення позивача до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості розмір непогашеного кредиту відповідача складає 40014,78 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості, який додано до позовної заяви дана сума складається із 7800 грн. - заборгованість за тілом кредиту, заборгованість за відсотками - 32214,78 грн., що є предметом позовних вимог.
Відповідно до п. 1.3. умов кредитного договору № 2813894 від 13.01.2022 року строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів.
Відповідно до п.1.4. Стандартна процентна ставка становить 1.99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору. Знижена процентна ставка 1.09 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Клієнт до 12.02.2022 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Клієнт як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому. Клієнт розуміє та погоджується, що застосування стандартної процентної ставки без знижки не можна вважати зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Клієнта, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки, а можливість отримання індивідуальної знижки забезпечена для Клієнта лише як для учасника Програми лояльності та лише за умови виконання вимог для її застосування, передбачених цим Договором.
Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки має базуватися на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки або інших платежів за послуги кредитодавця, включених до загальних витрат за споживчим кредитом при обчисленні реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення, реальна річна процентна ставка та денна процентна ставка обчислюються на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.
Із наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідач ОСОБА_1 не вніс жодного платежу на погашення заборгованості, а тому сума нарахованих відсотків була залишена незмінною відповідно стандартної (базової) ставки за умовами кредитного договору.
З огляду на наведене, нарахування процентів, які відображенні у розрахунку заборгованості є цілком правомірним. 
Отже, відповідач ОСОБА_1 мав можливість користуватися кредитними коштами, а тому строк нарахування є допустимою та погодженою істотною умовою кредитного договору № 2813894 від 13.01.2022 року.
Окрім того, апеляційний суд вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо несправедливості нарахованих кредитодавцем відсотків та їх суперечність ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».
Так, у п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Така компенсація є притаманною випадкам невиконання (неналежного виконання) зобов`язання, однак не може застосовуватися за відсутності факту прострочення боржником виконання свого зобов`язання.
Разом з тим, за приписами ст. 1048, 1056-1 ЦК України проценти є платою за користування кредитними коштами та нараховуються в межах строку дії кредитного договору незалежно від його виконання.
Також до спірних правовідносин не може бути застосовано п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки ч. 5 ст. 18 даного Закону містить посилання на те, що положення договору, яке визнано несправедливим, включаючи ціну договору, може бути змінено або визнано недійсним.
Тобто, вказана норма законодавства передбачає наявність окремої вимоги споживача про визнання недійсною умови договору з підстав її несправедливості, проте кредитний договір недійсним у частині встановленого розміру процентної ставки недійсним не визнавався, у зв`язку з чим у силу презумпції правомірності правочину (ст. 204 ЦК України) є обов`язковим до виконання.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині стягнення процентів за кредитом, з ухваленням в цій частині нового судового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З огляду на те, що позов ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» задоволено повністю, то на відповідача слід покласти судові витрати позивача в суді першої інстанції в сумі 2422,40 грн за подання позову 
Відповідно до підпункту «б» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» задоволена повністю, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3633,60 грн судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст.389 ЦПК України судове рішення у даній справі не підлягає касаційному оскарженню в силу малозначності.
Керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, 
у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» задовольнити.
Рішення суду Сумського районного суду Сумської області від 28 квітня 2025 року в частині вирішених вимог про стягнення заборгованості за нарахованими відсотками – скасувати і ухвалити в цій частині вимог нове судове рішення, а в частині розподілу судових витрат змінити.
Викласти резолютивну частину рішення суду першої інстанції в наступній редакції:
Позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором №2813894 від 13.01.2022 року в розмірі 40014,78 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7800,00 грн та заборгованості за процентами в розмірі 32214,78 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн за розгляд справи в суді першої інстанції та 3633,60 грн судового збору за апеляційний перегляд справи.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді: О. І. Собина 

А. О. Замченко