Справа № 369/13062/24
Провадження № 2/369/1700/26
РІШЕННЯ
Іменем України
12.05.2026 рокуКиєво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Пінкевич Н.С., 
при секретарі судових засідань Худинець Д.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів в порядку суброгації, 
встановив:
У серпні 2024 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.05.2023 між ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_2 було укладено договір страхування наземного транспорту №1243/23-Т/К/06, згідно якого ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Нісан» д.н.з. НОМЕР_1 , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.
26.03.2024 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Нісан» д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля «ГАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням відповідача.
Постановою Печерського районного суду м.Києва від 29.04.2024 по справі 3757/16260/24 винним в ДТП визнано відповідача ОСОБА_1 .
Відповідно до умов договору страхування ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» понесло збитки в розмірі 205920,81 грн. відповідно до рахунку №х6128840 від 08.04.2024.
Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ГАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 на момент ДТП не була застрахована, тому позивач має право зворотної вимоги до відповідача.
Просить суд стягнути з  ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» суму майнової шкоди в розмірі 205920,81 грн. та суму судового збору у розмірі 3088,81 грн.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.08.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання.
27.11.2024 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Не погоджуючись з позовними вимогами, зазначає, що згідно даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів, транспортний засіб ГАЗ 3302, д.н.з. НОМЕР_2 перереєстровано на ім`я ОСОБА_3 , таким чином станом на 26.03.2024 вона є власником вказаного автомобіля. Факт встановлення вини відповідача не є фактом встановлення того, що відповідач є власником транспортного засобу, яким було завдано шкоду, а отже ОСОБА_1 є неналежним відповідачем у справі. Також зазначає, що позивачем не надано належних та достовірних доказів щодо проведення огляду транспортного засобу та визначення вартості робіт для відновлення пошкодження автомобіля. Враховуючи викладене просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Представник позивача надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.
У судове засідання відповідач не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, причини неявки суду не повідомлено.
У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 встановлено, що якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засідання яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України: кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Судом встановлено, 14.05.2023 між ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_2 було укладено договір страхування наземного транспорту №1243/23-Т/К/06, згідно якого ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Нісан» д.н.з. НОМЕР_1 , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.
26.03.2024 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Нісан» д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля «ГАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням відповідача.
Постановою Печерського районного суду м.Києва від 29.04.2024 по справі 3757/16260/24 винним в ДТП визнано відповідача ОСОБА_1 .
Відповідно до з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчинені ДТП є встановленою та не підлягає доведенню.

Відповідно до умов договору страхування та рахунку №х6128840 від 08.04.2024. ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» виплатило потерпілій особі 205920,81 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №17556671 від 10.04.2024.
Заперечуючи проти розміру шкоди, відповідач клопотань про призначення експертизи не заявляв, не подав іншого висновку експерту щодо визначення вартості відновлювального ремонту та не надав доказів того, що автомобіль потерпілої особи не ремонтувався.
Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ГАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 на момент ДТП не була застрахована.
Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що у відповідності до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст.ст. 993, 1191 та 1192 ЦК України до позивача перейшло право вимоги на отримання від винної особи - відповідача компенсації матеріальної шкоди.
Так, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
У частинах першій та третій статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).
Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (стаття 16 Закону України «Про страхування»).
Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).
Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
У статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.
Майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).
У статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно із статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (стаття 993 ЦК України).
У разі наявності юридичних фактів, передбачених статтею 993 ЦК України, відбувається перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: від потерпілого (страхувальника) переходить страховику право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну «перехід» означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика.
Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц та постанові Верховного Суду від 02.10.2024 у справі № 175/4710/16-ц.
Враховуючи викладене, під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.
Натомість регрес - це право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим виникло нове правовідношення, пов`язане саме з регресною вимогою.
Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування». Право регресу регулюється частиною першою статті 1191 ЦК України.
Таким чином, оскільки відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до ПрАТ ««Страхова компанія «Арсенал Страхування» після виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування у межах фактичних витрат перейшло право вимоги до особи, відповідальної за шкоду, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача шкоди у розмірі 205920,81 грн.
Відповідно до статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом або використовує його.
Судом встановлено, що під час дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобом «ГАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 керував саме відповідач ОСОБА_1 , з вини якого і сталася дорожньо-транспортна пригода.
Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача щодо того, що відповідач є неналежним відповідачем у справі з підстав реєстрації транспортного засобу за іншою особою.
Сам по собі факт реєстрації транспортного засобу за іншою особою не звільняє особу, яка керувала транспортним засобом та з вини якої було завдано шкоду, від обов`язку її відшкодування.
Оскільки саме відповідач керував транспортним засобом та його вина у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди встановлена судовим рішенням, що набрало законної сили, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 є належним відповідачем у даній справі.
Посилання відповідача на невірне нарахування розміру заподіяних збитків, а також на свою незгоду з порядком визначення цього розміру, суд вважає безпідставними, оскільки на підтвердження своїх заперечень відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу, що відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.
Суд також не приймає до уваги доводи відповідача щодо складання акта огляду транспортного засобу з порушенням встановленого дводенного строку.Сам по собі факт можливого порушення строку проведення огляду транспортного засобу не свідчить про недостовірність визначеного розміру завданої шкоди та не спростовує факту настання дорожньо-транспортної пригоди і пошкодження транспортного засобу.
Крім того, відповідачем не надано жодних доказів того, що зазначене порушення строку огляду вплинуло на правильність визначення характеру пошкоджень чи вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

Водночас надані позивачем документи у сукупності підтверджують факт огляду пошкодженого транспортного засобу, визначення вартості його відновлювального ремонту та здійснення страховиком виплати страхового відшкодування.
З вищенаведеного вбачається, що доводи відповідача щодо відсутності доказів не ґрунтуються на вимогах закону, суперечать наявним у справі доказам та фактичним обставин справи, а отже не спростовують та не впливають на законність і обґрунтованість вимог позивача.
Таким чином, суд повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та прийшов до висновку про задоволення позову.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява від 10 лютого 2010 року № 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.), серія A,303-A, п. 29).
Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 200, 206, 263-265 ЦПК України, суд, -
в и р і ш и в :
Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів в порядку суброгації задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» суму майнової шкоди в розмірі 205920,81 грн.(двісті п`ять тисяч дев`ятсот двадцять гривень 81 коп.) та суму судового збору у розмірі 3088,81 грн.(три тисячі вісімдесят вісім гривень 81 коп.).
Інформація про учасників справи:
Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (місцезнаходження: 03056, м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 154; ідентифікаційний код 33908322).
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ., ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня винесення рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення виготовлено 12 травня 2026 року.

Суддя         Наталія ПІНКЕВИЧ