Справа № 736/3140/25
Номер провадження 2/736/262/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2026 року м. Корюківка

Корюківський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючої судді - Пархомчук Т.В.,
за участі секретаря - Крапивної Г.В.,
представника позивача – ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Корюківці у приміщенні суду, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить суд визнати за нею квартиру АДРЕСА_1 особистою приватною власністю. 
Свої позовні вимоги мотивує тим, що нею під час шлюбу із відповідачем було придбано за власні кошти квартиру в АДРЕСА_1 . Те, що кошти належали їй особисто, а не подружжю, свідчить те що ці кошти вона отримала від продажу подарованої їй квартири. Отже, позивач вказую що квартира не належить до спільної сумісної власності подружжя та просить задовольнити її вимоги. 
Ухвалою суду від 28.01.2026 у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до слухання у відкритому підготовчому судовому засіданні. Цією ухвалою учасникам справи визначено строк для подачі заяв по суті справи.
Ухвалою суду від 18.03.2026 підготовче провадження було закрито та призначено справу до розгляду по суті.
Представник позивача ОСОБА_1 , в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про розгляд справи, відзив на позовну заяву не подав. 
Згідно вимог ст. 223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 
Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши додані до позовної заяви документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Корюківка, Корюківського району, Чернігівської області, де зареєстрована і проживає, що підтверджується паспортом № НОМЕР_1 від 03.06.2021, Орган, що видав 7420 та витягом з реєстру територіальної громади.
На підставі договору дарування квартири АВМ № 299482 від 04.10.2000, зареєстрований реєстрі за № 3031, ОСОБА_2 (на часу укладення договору - ОСОБА_4 ) отримала у власність квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . 
Позивач 27.07.2001 зареєструвала шлюб із ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про одруження НОМЕР_2 виданий 21.07.2001 Відділом реєстрації актів громадянського стану Корюківського районного управління юстиції Чернігівської області Україна, актовий запис № 48.
Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 16.04.2003 розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_3 виданим 08.04.2004 Відділом реєстрації актів цивільного стану Корюківського районного управління юстиції Чернігівської області Україна, актовий запис № 49. 
Після розірвання шлюбу позивач змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 », що підтверджується повторним свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_4 виданим 04.10.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Корюківського районного управління юстиції, актовий запис № 03. 
Перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , відчужила подаровану їй квартиру ОСОБА_8 за 10000 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу від 17.10.2001, зареєстровано в реєстрі за № 3031, реєстраційний напис КП «Рампа» записаний у реєстрову книгу № 5а за реєстрованим № 682.
У цей же день 17.10.2001, ОСОБА_9 купила квартиру у ОСОБА_10 , що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується договором купівлі – продажу АЕЕ № 037779 від 17.10.2001, зареєстровано в реєстрі за № 3029, реєстраційний напис КП «Рампа» записаний у реєстрову книгу № 55 за реєстрованим № 947. Зазначене нерухоме майно було придбано позивачем за 10000 грн., тобто за кошти, отримані позивачем від продажу квартири отриманої в дар. 
Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. 
Рішенням Корюківського районного суду від 02.12.2003 у справі № 2-689/2003 здійснено поділ майна. При цьому питання поділу набутої у шлюбі квартири за адресою: АДРЕСА_3 , предметом позову не було.
Згідно довідки Корюківського районного комунального підприємства «Рампа» квартира розташована в АДРЕСА_3 . Загальна площа квартири 45,5 м.кв., житлова 31,7 м.кв. Інвентарна вартість квартири становить 138141 грн. По даним Корюківського БТІ станом на 31.12.2012 власність зареєстровано за ОСОБА_5 на підставі договору купівлі продажу від 17.10.2001.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить із наступного.
Відповідно до пункту 3 ч. 1 статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.
Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Такі ж положення містить й норма статті 368 ЦК України.
Виникнення режиму спільної сумісної власності подружжя на все придбане за час шлюбу майно презюмується, доки інший з подружжя не довів іншого. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.
Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна за певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Пунктами 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто.
Наведені вище обставини, а саме: факт здійснення продажу подарованого особистого нерухомого майна позивача у один і той же день із купівлею спірної квартири та за ціною купівлі, що дорівнює ціні продажу, спростовують презумпцію належності квартири АДРЕСА_1 до майна, що має статус спільної сумісної власності.
Аналогічний правовий висновок зробив Верховний Суд у подібній справі (Постанова Верховного Суду у справі № 756/2527/16-ц від 22.02.2021.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно із ч, 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Враховуючи те, що позивач вважається такою, що придбала квартиру за власні кошти, являється її власником, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог при визнання за позивачем квартири особистою приватною власністю та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.
У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір по справі слід стягнути з відповідача на користь позивача.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 392, 1216, 1220, 1223, 1268, 1270, 1296 ЦК України, статтями 141, 223, 263, 264, 265 ЦПК України, суд 

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 квартиру, яка знаходяться за адресою АДРЕСА_3 особистою приватною власністю.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1381 (одну тисячу триста вісімдесят одну) грн. 41 коп. судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Чернігівського апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .
Відповідач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Повний текст судового рішення складено 05.05.2026.

Суддя         Т. В. Пархомчук