Справа № 515/390/26
Провадження № 2/515/886/26

Татарбунарський районний суд Одеської області 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 липня 2026 року м. Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Луцюка В.О.,
секретаря судового засідання Комерзан Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін за позовом ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Давиденко Костянтин Вікторович, до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, 

В С Т А Н О В И В:

06 березня 2026 року ОСОБА_1 через свого представника Давиденка К.В. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Позовні вимоги обґрунтовує таким.
02 лютого 2024 року зареєстрували шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На теперішній час позивачка звернулася до суду з заявою про розірвання шлюбу. Спільній дитині півтора року, він проживає разом з позивачкою. Відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання позивачки до досягнення сином трьох років, оскільки є військовослужбовцем та проходить військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ). Враховуючи викладене, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у твердій грошовій сумі розмірі 5 000,00 грн щомісячно і до досягнення сином трирічного віку, до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
07 травня 2026 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позовні вимоги позивачки визнав частково на суму 1 000,00 грн щомісячно до досягнення сином трирічного віку ІНФОРМАЦІЯ_3 , в обґрунтування послався на таке. Відповідач є військовослужбовцем, за квітень 2026 року його дохід становить 22 029,25 грн за винятком утримань та аліментів, що стягуються з нього: за березень та квітень 2026 року з нього стягнуто 19 860,10 грн. Крім того, відповідач має доньку від першого шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання якої він у добровільному порядку сплачує аліменти у сумі 4 000,00 грн щомісячно. До того ж, відповідач є уродженцем м. Енергодару Запорізької області, яке на теперішній час перебуває в окупації, та проходить військову службу в АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим змушений орендувати житло, вартість якого становить 10 000,00 грн на місяць. Комунальні послуги становлять в середньому на місяць 1 500,00 грн. Крім того, відповідач не має у власності рухомого та нерухомого майна, з якого він міг би отримувати дохід. За такого, на проживання у позивача залишається 6 529,00 грн (10000,00 грн – оренда житла + 1 500,00 грн – комунальні послуги + 4 000,00 грн – аліменти на утримання дитини Милани = 15 500,00 грн (22 029,00 грн заробітна плата – 15 500,00 грн – щомісячні платежі = 6 529,00 грн). У разі сплати аліментів на утримання позивачки по 5 000,00 грн, відповідачу залишається на існування 1 529,00 грн, на які він має купувати ліки, одяг, їжу, тощо, що замало для дорослого чоловіка-військовослужбовця. Тому сплачувати аліментів у заявленому позивачкою розмірі він не має можливості. Відповідачка працює у Татарбунарському ліцеї ім. В.З. Тура, отримує заробітну плату, а також підробляє майстром манікюру, отже має стабільний дохід (вх. № 3388/26-Вх 07.05.2026).
25 травня 2026 року позивачкою подано відповідь на відзив на позовну заяву, де вона не погодилася з доводами відповідача та просила задовольнити позовні вимоги у заявленому нею розмірі, пославшись на те, що заява про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання сина та позовна заява про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку були подані до суду одночасно, а тому та не стосуються одне одного, оскільки це різні види аліментів. Крім того, наданий відповідачем договір про оренду житла не може слугувати належним та допустимим доказом несення витрат відповідачем на оренду житла, оскільки договір не зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Також відсутні докази, що орендар отримує від відповідача кошти саме в такому розмірі та сплачує відповідні податки. Посилання відповідача на працевлаштування та додатковий дохід позивачки є такими, що суперечать закону, оскільки працевлаштування позивачки не позбавляє її права на отримання аліментів, а додатковий дохід взагалі не підтверджений. За такого відповідач має можливість сплачувати аліменти саме у розмірі, заявленому позивачкою (вх. № 3754/26-Вх 25.05.2026).

У своїх запереченнях на відповідь на відзив на позовну заяву, поданих до суду 04 червня 2026 року, відповідач вказав, що при визначені розміру аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку має бути враховано розмір стягуваних аліментів та інші щомісячні витрати. До того ж, відповідач не має у власності будь-якого рухомого та нерухомого майна. Винаймає житло в м. Ізмаїлі за потреби десь проживати. Може надавати допомогу позивачці у сумі 1 000,00 грн (вх. № 4080/26-Вх 04.06.2026).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 березня 2026 року справу передано у провадження судді Луцюка В.О.
Відповідно до ухвали судді від 11 березня 2026 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, справу призначено до судового розгляду, відповідачу роз`яснено право на подання відзиву на позовну заяву; задоволено клопотання позивачки та витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_5 полковника ОСОБА_5 інформацію щодо проходження відповідачем військової служби та довідку про доходи за 2025 рік.
28 квітня 2026 року на виконання ухвали надійшла витребувана інформація (вх. №3106/26-Вх 28.04.2026).

У судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно.
Представник позивачки подав суду заяву, в якій просив справу слухати у його та позивачки відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі (вх. №4262/26-Вх 10.06.2026).
Відповідач у відзиві на позовну заяву просив справу слухати у його відсутність з урахуванням обставин, викладених в ньому. 
Судом ухвалено про розгляд справи у відсутність сторін.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.
02 лютого 2024 року Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстровано шлюб (актовий запис № 26); свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_7 » (а.с. 6).
Від шлюбу подружжя мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчать копія свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_2 , виданого 18 лютого 2026 року Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на підставі актового запису № 508 (а.с. 7).
Подружжя припинили подружні стосунки, спільного господарства сторони не ведуть, проживають окремо. Позивачка разом з дитиною фактично проживають за адресою: АДРЕСА_2 , на підтвердження чого нею надано копію довідки від 05 березня 2026 року за вих.№145. З вказаної довідки також вбачається, що позивачка має на утриманні, крім спільної з відповідачем дитини, доньку ОСОБА_8 , 2018 року народження (а.с.8).
Відповідач зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , що вбачається з копії довідки про реєстрацію місця проживання, видану Виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області (а.с. 8, 10). 
Відповідач є військовослужбовцем та проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_3 АДРЕСА_1 Державної прикордонної служби України з 12 вересня 2023 року (наказ командира частини від 12 вересня 2023 року № 503-ОС) по теперішній час, про що свідчить довідка, видана начальником Відділу кадрів ВЧ НОМЕР_4 ОСОБА_9 22 квітня 2026 року № 08/664 (а.с. 28).
Згідно з довідкою Військової частини № НОМЕР_3 від 22 квітня 2026 року, військовослужбовець ОСОБА_2 має стабільний заробіток, який у середньому на місяць становить 40 517,59 грн, за винятком утримань та відрахувань (а.с. 27). 
Відомості про незадовільний стан здоров`я відповідача у матеріалах справи відсутні.
Згідно з судовим наказом Татарбунарського районного суду Одеської області від 11 березня 2026 року, з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06 березня 2026 року і до досягнення дитиною повноліття, до ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Судовий наказ набрав законної сили 11 березня 2026 року та звернутий до виконання. Згідно з копією постанови державного виконавця Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 25 березня 2026 року, звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи відповідача (а.с. 37-38).
У силу вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідач зазначає, що не має можливості сплачувати аліменти на утримання позивачки у заявленому нею розмірі, на підтвердження чого ним надано:
довідку про доходи № 09/109 від 01 травня 2026 року, видану ВЧ НОМЕР_3 , з якої вбачається, що заробітна плата відповідача за квітень 2026 року становить 41 889,35 грн, з якої утримано аліменти у сумі 19 860,10 грн. При цьому, суд враховує, що вказана сума аліментів стягнута з урахуванням заборгованості, яка утворилася з дня стягнення аліментів, тобто з 06 березня 2026 року (а.с. 39);
копію свідоцтва про народження доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , серії НОМЕР_5 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Енергодарського міського управління юстиції у Запорізькій області на підставі актового запису № 467 від 06 жовтня 2015 року, відомості про батьків: ОСОБА_2 ; ОСОБА_10 (а.с. 40), та розписки ОСОБА_11 на підтвердження отримання від ОСОБА_2 коштів на утримання їх спільної доньки у сумі 4 000,00 грн, щомісячно (а.с. 41-45);
копію договору від 15 грудня 2025 року оренди житла за адресою: АДРЕСА_4 , за умовами якого орендна палат становить 10 000,00 грн щомісячно, без врахування комунальних платежів (а.с. 46);
копії рахунків на оплату комунальних послуг з електро-, газо- та водопостачання, житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_4 за період грудень-березень 2025 року, з яких вбачається, що відповідач у середньому у місяць витрачає близько 1 500,00 грн (а.с. 47-54);
копію Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 473892291 станом на 22 квітня 2026 року, згідно з яким відповідач не має у власності нерухомого майна (а.с. 55);
копію довідки Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях (філія ГСЦ МВС) Територіального сервісного центру МВС № 5144 від 23 квітня 2026 року, з якої встановлено, що за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів станом на 23 квітня 2026 року за ОСОБА_2 не зареєстровано транспортних засобів (а.с. 56).
Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. 
Згідно з ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.
За правилами ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.
В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.
В постанові Верховного Суду по справі № 750/9224/16-ц (провадження № 61-16837св18) від 13 червня 2018 року суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що відповідно до частин другої та шостої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно з частиною четвертою статті 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання позивачки, суд виходить із того, що відповідно до положень Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трирічного віку за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу.
Матеріалами справи не встановлено обставин, які б свідчили про неможливість відповідача надавати утримання позивачці. Навпаки, відповідач проходить військову службу та отримує стабільний дохід у вигляді грошового забезпечення, доказів незадовільного стану здоров`я, втрати працездатності чи інших об`єктивних обставин, які б істотно обмежували його матеріальні можливості, суду не надано.
Разом із цим, визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що згідно з судовим наказом з відповідача вже стягнуто аліменти на утримання їхньої спільної дитини у розмірі однієї четвертої частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, на утриманні відповідача перебуває ще одна дитина, він не є власником нерухомого чи рухомого майна, яке приносило б дохід, а також несе постійні витрати, пов`язані з орендою житла та оплатою комунальних послуг.
Оцінивши у сукупності матеріальне становище сторін, наявність у відповідача обов`язку утримувати двох дітей, його реальні доходи та необхідні щомісячні витрати, а також виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості та забезпечення балансу інтересів обох сторін, суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
На переконання суду, стягнення з відповідача аліментів на утримання позивачки у твердій грошовій сумі 2 000,00 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення спільною дитиною трирічного віку, є співмірним матеріальним можливостям відповідача, не покладає на нього надмірного майнового тягаря, водночас забезпечує позивачці мінімально необхідну матеріальну підтримку у період здійснення догляду за малолітньою дитиною та відповідає меті правового регулювання такого виду утримання.
Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 06 березня 2026 року.
У силу п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави, пропорційно задоволеним позовним вимогам.
Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст.4, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, 

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м. Енергодар Запорізької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000,00 грн (дві тисячі грн 00 к.), щомісяця, починаючи з 06 березня 2026 року та до досягнення сином ОСОБА_3 , трьох років.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м. Енергодар Запорізької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , на користь держави судовий збір у сумі 532,48 грн (п`ятсот тридцять дві грн 48 к.).
Решту судового збору компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
В іншій частині позовних вимог відмовити. 
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Апеляційна скарга на рішення суду подається у строк протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду, який відраховується з дати складання повного судового рішення.
Дата складення повного судового рішення 02.07.2026 р.

Суддя В.О. Луцюк