Справа № 489/4673/25 
Номер провадження 2-о/489/17/26 

РІШЕННЯ
Іменем України

14 травня 2026 року місто Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі: 
головуючого судді Кокорєва В. В.,
за участю секретаря судового засідання Ковальової С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Інгульського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (далі – заявник), заінтересовані особи - Інгульський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Національна Гвардія України, про встановлення факту, що має юридичне значення
встановив
Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування заяви зазначено, що ОСОБА_1 , є матір`ю малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 . На момент народження ОСОБА_5 – ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі не перебувала, тому, запис про батька в актовому записі про народження ОСОБА_5 було вчинено на підставі ст. 135 Сімейного кодексу України. Фактично – батьком малолітнього ОСОБА_5 є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким ОСОБА_1 перебувала у фактичних стосунках з 2020 року та вони разом проживали, мали спільний побут та вели господарство. Заявниця – ОСОБА_1 , 27 квітня 2023 року змінила своє дівоче прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 », що підтверджується Свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_2 , аби дитина при народжені отримала прізвище свого біологічного батька. Таким чином, на сьогоднішній день, факт того, що саме ОСОБА_6 є біологічним батьком ОСОБА_5 – є невстановленим. 
ОСОБА_6 загинув під час захисту Батьківщини ІНФОРМАЦІЯ_3 у селі Мала Токмачка Пологівського району Запорізької області, про що 22 числа лютого місяця 2023 року складено відповідний актовий запис № 360.
Малолітній ОСОБА_5 має право на спадкування як спадкоємець першої черги після загибелі свого батька. Також, Заінтересована особа-2 та Заінтересована особа-3 – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є біологічними батьками покійного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 . Огляду на те, що ОСОБА_6 загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 – тобто за 7 місяців та 17 днів до народження ОСОБА_5 , – відсутній будь-який інший порядок встановлення факту родинних відносин (а саме – батьківства) з особою, яка померла, окрім судового.
З цих підстав заявник просив суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме: що покійний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, РНОКПП: НОМЕР_4 , уродженець міста Миколаїв Миколаївської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у селі Мала Токмачка Пологівського району Запорізької області, є біологічним батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 .
Представник заявникав судовому засіданні заяву підтримав та просив її задовольнити.
Представник заінтересованої особи Інгульського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, просив розглядати справу без його участі. 
Заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , представник Національної Гвардії України в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, просив розглядати справу без його участі. 
Заінтересована особа ОСОБА_4 подала до суду пояснення, в яких вказала, що вона є дружиною загиблого ОСОБА_6 . З його слів вона знала про його стосунки з ОСОБА_1 до їх шлюбу. З останньої телефонної розмови її чоловік сказав, що ОСОБА_1 може бути вагітною. 
Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.
Згідно зі свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_2 ОСОБА_9 змінила своє прізвище на ОСОБА_8 .
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьками записано ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .
ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьками записано ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 .
ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 . Постановою №68 від 08.06.2023 встановлено, що солдат ОСОБА_6 отримав поранення, яке призвело до смерті ІНФОРМАЦІЯ_9 - пов`язане із захистом Батьківщини.
Листами від 30.06.2025 Друга Миколаївська державна нотаріальна контора повідомила про відсутність спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_6 та про відсутність посвідченого від його імені заповіту. 
Як встановлено судом, відповідно до висновку експерта від 07.11.2025 №СЕ-19/115-25/16660-БД, біологічна спорідненість по чоловічій лінії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 не виключається. В рамках проведення молекулярно-генетичного дослідження, на предмет встановлення ступінь біологічної спорідненості, відповісти на питання "чи можливо визначити ступінь біологічної спорідненості, у якому перебувають ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_7 з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_5 ? Якщо так, то зазначити, у якому саме (наприклад, батько-син, дід-онук тощо) не представляється за можливе. 
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вказали, що ОСОБА_6 проживав із заявницею як чоловік і жінка. Про шлюб з ОСОБА_4 він нікому не розказував. Зі слів знають, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є сином ОСОБА_6 .
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частина десята статті 7 СК України). Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю сторін. Одним із способів захисту сімейних прав є встановлення правовідношення (частина друга статті 18 СК України).
Дитина має право знати своїх батьків (частина перша статті 7 Конвенції про права дитини).
Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Статтею 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу, зокрема матір`ю дитини.
При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою (ч. 1 ст. 135 СК України).
Провадження стосовно встановлення батьківства або його оспорювання стосується «приватного життя» за статтею 8 Конвенції захист прав людини і основоположних свобод, яке охоплює важливі аспекти особистої ідентичності.
Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері та смерть того, батьківство кого встановлюється, або оголошення його померлим.
Та обставина, що питання визнання батьківства за рішенням суду відповідно до статей 128, 129 СК України не вирішувалось за життя такої особи, не є перешкодою для застосування статті 130 СК України.
Предметом доказування у справах про визнання батьківства або про встановлення факту батьківства є встановлення походження дитини від певної особи.
Тлумачення норм статті 130 СК України свідчить, що законом не встановлено переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (стаття 128 СК України).
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20), від 15 квітня 2021 року у справі №361/2653/15 (провадження № 61-2239св21), від 31 січня 2024 року у справі № 752/13549/22.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначено статтею 315 ЦПК України.
Частиною другою статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
У постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 297/2485/19 (провадження № 61-10472св20) Верховний Суд зробив такі висновки:
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.
Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.
Спір про право характеризує такий стан правовідносин, коли між сторонами існують певні розбіжності з приводу наявності, змісту та обсягу прав та обов`язків, здійснення яких є неможливим без судового втручання.
Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.
Відповідно до ч. 1 ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.
У відповідності до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.
Відповідно до пп. 2.13.1 п. 2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерство юстиції України від 12.01.2011 № 96/5 (надалі - Правила), підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.
Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до частини першої статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
На підставі ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За змістом частини першої статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.
Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи.
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі ЄСПЛ) на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.
ЄСПЛ у рішенні від 07 травня 2009 року в справі «KALACHEVA v. RUSSIA», заява № 3451/05, § 34, зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.
Отже висновок судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень частин другої, третьої статті 89 ЦПК України.
Рішення щодо встановлення факту батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах реєстрації актів цивільного стану.
Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є достатньою підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердження або спростування факту батьківства.
Дослідивши письмові докази у справі, суд уважає, що вимоги підлягають задоволенню, адже:
- сумнівів у правильності висновку судової молекулярно-генетичної експертизи не встановлено;
- під час розгляду справи судом не встановлено, що існує спір про право між заявницею та іншими особами, у тому числі батьками померлого. 
Вирішення питання щодо батьківства загиблої особи шляхом звернення до суду зі заявою про встановлення факту батьківства відповідно до частини першої статті 130 СК України у порядку окремого провадження, є належним способом захисту.
Такі висновки суду відповідають правовим висновкам Верховного Суду у постанові від 31 січня 2024 року у справі № 752/13549/22.
Отже, суд дійшов висновку, що факт батьківства в даному випадку є встановленим.
Ураховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги те, що встановлення факту батьківства має для позивача юридичне значення та підтверджується наявними у справі доказами у їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
Оскільки інше законом не встановлено, судові витрати заявника відшкодуванню не підлягають.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2-13, 259, 263-268 ЦПК України, суд
вирішив
Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити. 
Встановити факт, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, РНОКПП: НОМЕР_4 , уродженець міста Миколаїв Миколаївської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у селі Мала Токмачка Запорізької області, є біологічним батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 .
Інформація про учасників справи:
Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП - НОМЕР_8 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Заінтересована особа 1: Інгульський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), код ЄДРПОУ 20917634, адреса: 54056, Україна, Миколаївська обл., місто Миколаїв, проспект Миру, будинок, 46/1.
Заінтересована особа 2: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 .
Заінтересована особа 3: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_3 .
Заінтересована особа 4: ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_4 .
Заінтересована особа 5: Національна Гвардія України, адреса: 03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 9А. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Повний текст рішення складено 15.05.2026.

Суддя В. В. Кокорєв