Справа № 190/584/26
Провадження №2/190/581/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року  м.П"ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області
в складі головуючого судді  Фирси Ю.В.,
за участю секретаря   Гук С.Р.,
позивача     ОСОБА_1 , 
відповідача     ОСОБА_2 ,
представника третьої особи  Турлюн О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. П`ятихатки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету П`ятихатської міської ради Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав,
в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно малолітніх дітей, стягнення аліментів та призначення опікуна. 
В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона є матір`ю відповідачки ОСОБА_2 , остання має малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Її донька ОСОБА_2 злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не виявляє до дітей материнської уваги та турботи, не цікавиться життям дітей, не турбується про їх здоров`я і розвиток. Відповідачка довгий час не працює, веде аморальний спосіб життя і відповідно не забезпечує дітей матеріально. За місцем реєстрації ОСОБА_2 не проживає, органами поліції було встановлено, що остання фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Уже більше ніж два місяці діти проживають разом з нею, вона опікується над дітьми і має намір їх виховувати та забезпечити належний рівень життя.
У зв`язку з вищевикладеним, просить позбавити  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнути з відповідачки на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі по 1/3 частини заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення старшою дитиною повноліття, та призначити її опікуном.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вважає, що дітям буде краще проживати з бабусею, оскільки вона не працює та не має можливості їх матеріально забезпечувати.
Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету П`ятихатської міської ради Турлюн О.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити.
Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
28 квітня 2001 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 , після державної реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище « ОСОБА_6 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб /а.с.8/.
ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_2 , її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , про що свідчить копія свідоцтва про народження /а.с.9/.
20 листопада 2007 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 розірвано, після розірвання шлюбу остання повернулася на дошлюбне прізвище - « ОСОБА_8 », що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу /а.с.10/.
02 грудня 2011 року ОСОБА_9 зареєструвала шлюб з ОСОБА_10 , після державної реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище « ОСОБА_11 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб /а.с.11/.
Рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 25.12.2014 року шлюб, зареєстрований 02 грудня 2011 року виконавчим комітетом Зорянської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області за актовим записом №29 між ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , розірвано /а.с. 12/.
12 січня 2016 року ОСОБА_13 зареєструвала шлюб з ОСОБА_14 , після державної реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище « ОСОБА_15 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб /а.с.13/.
Рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 21.05.2024 року шлюб, зареєстрований 12 січня 2016 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану П`ятихатського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №3 між ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , розірвано /а.с. 14/.
08 жовтня 2024 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_14 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб /а.с.15/.
Відповідач має малолітніх дітей -  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчать копії свідоцтв про народження/а.с.16,18/.
Державна реєстрація народження  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1  проведена на підставі заяви матері, відомості про батька дитини записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України /а.с. 17/. 
Державна реєстрація народження  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2  проведена на підставі заяви матері, відомості про батька дитини записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України /а.с. 19/. 
Згідно відомостей про зареєстрованих у житловому приміщені осіб №258 від 11.03.2026 року за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_17 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 /а.с. 7/.
Відповідно до Витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , станом на 23.01.2026 року до кримінальної відповідальності не притягувалася /а.с. 28/.
Згідно з медичним висновком КНП «П`ятихатська центральна міська лікарня» від 26.01.2026 року ОСОБА_1 відсутні захворювання, розлади або стани, за наявності яких особи не можуть усиновлювати або взяти дитину під опіку/піклування /а.с. 29/.
Відповідно до висновку про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини ОСОБА_4 здоровий /а.с. 30/.
Відповідно до висновку про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини ОСОБА_3 здоровий /а.с. 31/.
Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела /суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 06.03.2026 року ОСОБА_1 мала дохід з продажу рухомого майна у сумі 125000,00 грн./ а.с. 37/.
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав ОСОБА_14 є власником житлового будинку загальною площею 93,3 кв.м., житлова площа 37,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 /а.с.38/.
Відповідно до рішення виконавчого комітету П`ятихатської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області №52 від 25 лютого 2026 року «Про затвердження висновоку про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 » затверджено висновок, яким визнано за доцільне позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно малолітніх дітей  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доцільність призначення опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 /а.с.20-25/.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), яка відповідно до статті 9 Конституції України діє як складова національного законодавства України, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Статтею 3 вказаної Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяються якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права та інтереси батьків.
У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).
У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Як роз`яснено в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків повинно бути навмисним, тобто особа має повністю розуміти наслідки своєї винної поведінки.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, що тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України ).
Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини в діях батьків.
Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (справа «Мамчур проти України» (CASE OF MAMCHUR v. UKRAINE) від 16 липня 2015 року).
З урахуванням вищевикладеного та беручи до уваги те, що відповідачка є матір`ю малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських обов`язків не виконує, діти проживають разом з бабусею, відповідач про фізичний та духовний розвиток дітей не піклується, матеріально не утримує, тому ОСОБА_2 необхідно позбавити батьківських прав відносно її дітей, що і дає підстави для задоволення позову.
Згідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття, позбавлення батьківських прав не припиняє такого обов`язку.
З урахуванням вищевикладеного та беручи до уваги те, що відповідач є матір`ю малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, внаслідок чого суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дітей підлягають задоволенню в повному об`ємі. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття, позбавлення батьківських прав не припиняє такого обов`язку.
Згідно ст. 55 Цивільного кодексу України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Частиною 1 ст. 58 Цивільного кодексу України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.
Згідно ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Відповідно до висновку затвердженого рішенням П`ятихатської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області останні вважають за доцільне призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 опікуном над малолітніми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , так як останні залишилися без батьківського піклування.
Суд роз`яснює відповідачу у справі, що відповідно до ст. 169 СК України «Мати, батько, позбавлений батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо дитина не була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом».
Керуючись ст.ст.128,141,263-265 ЦПК України, суд, 

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету П`ятихатської міської ради Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно її малолітніх дітей  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .
Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 опікуном малолітніх дітей  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 у розмірі 1/3 частини її заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого законодавством України для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття, на користь опікуна (піклувальника) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , починаючи з 18 березня 2026 року.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 сплачений судовий збір у розмірі 1331,20 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 1331,20 грн.
На рішення може бути поданна апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення виготовлено 20 травня 2026 року.

Головуючий суддя     Ю.В. Фирса