ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1353/26 Справа № 202/1009/26 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ігнатенко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко  О. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

28 квітня 2026 року  суддя Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу адвоката Мороза К.Т., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпра від 27 березня 2026 року, якою: 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, 
за участю:
прокурора — Мануйленка І.М.,
захисника — Мороза К.Т.,
особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності — ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:
Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 665 гривень 60 копійок. 
Відповідно до постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 , припинивши діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування у зв`язку зі звільненням 11.04.2023 з посади поліцейського-водія взводу №2 роти №8 (автотранспортна) ППОП ГУНП в Дніпропетровській області, будучи згідно з п. п. «з» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом вказаного закону та відповідно до абз. 16 ч. 1 ст. 1 Закону суб`єктом декларування, у порушення вимог абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно 04.06.2024 о 21 годині 25 хвилин та без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за типом «щорічна» за 2023 рік після припинення діяльності, тобто з порушенням встановленого законодавством строку для подачі такої декларації, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачене частиною 1 статті 172-6 КУпАП.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, захисник Мороз К.Т., який діє в інтересах особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню.
Вказує, що під час підготовки до розгляду справи встановлено, що справа не підсудна Індустріальному районному суду м. Дніпра, оскільки полк поліції особливого призначення ГУНП в Дніпропетровській області не розташований на території юрисдикції цього суду, а ОСОБА_1 безпосередньо не виконував службові обов`язки на території вказаного району.
Крім того, зазначає, що ОСОБА_1 подав декларацію 04.06.2024, при цьому не мав наміру порушувати вимоги закону, а несвоєчасне подання, на його думку, обумовлене відсутністю належного інформування щодо відновлення кампанії декларування.
Також зазначає, що уповноваженому органу стало відомо про факт несвоєчасного подання декларації 18.01.2025, у зв`язку з чим вважає, що строк накладення адміністративного стягнення закінчився.
У судовому засіданні захисник Мороз К.Т., особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності підтримали доводи апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні з підстав викладених в ній. Крім того, захисник Мороз К.Т. заявив клопотання про закриття провадження у справі, мотивуючи його тим, що строки передбачені ст. 38 КУпАП закінчились.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив постанову суду першої інстанції залишити без змін.
Суд вислухавши доводи захисника Мороза К.Т. та особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, виходжу з наступного.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Положеннями ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається умисним, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Диспозицією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, що інкримінована ОСОБА_1 передбачено несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
З суб`єктивної сторони вказане діяння характеризується наявністю прямого чи непрямого умислу, та відповідальність настає за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на ухилення від подання чи несвоєчасне подання декларації, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, або мала непрямий умисел, свідомо допускаючи наслідки у вигляді неподання або несвоєчасного подання декларації, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Цим вимогам закону суддею місцевого суду при ухваленні оскаржуваного рішення надана належна оцінка та на підставі досліджених доказів встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до п.п. «д» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб?єктом на яких поширюється дія вказаного закону.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 подав декларацію за типом «щорічна» за 2023 рік після припинення діяльності несвоєчасно, 04.06.2024 року о 21 годині 25 хвилин, тобто поза межами строку подачі декларації встановленого законом для подачі декларації після припинення діяльності, тим самим вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Відповідно до абз. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон) правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до абз. 16 ч. 1 ст. 1 Закону суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2, пункті 4 частини першої статті З цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.
Відповідно до частини 1 статті 65 і Закону за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті З цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції, якому присвоєно спеціальне звання поліції, а також має службове посвідчення та спеціальний жетон.
Наказом ГУНП в Дніпропетровській області «По особовому складу» № 352 о/с від 09.12.2016 відповідно до пункту 2 частини 1 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» старшого сержанта поліції ОСОБА_1 (0048434) переміщено на посаду поліцейського-водія взводу №2 роти №8 (автотранспортна) ППОП ГУНП в Дніпропетровській області, з 09.12.2016 року.
На час проходження служби в Національній поліції України, ОСОБА_1 наділено владними повноваженнями.
07.11.2015 у порядку ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_1 прийняв Присягу працівника Національної поліції України, яку після складання власноручно підписав.
При цьому, ч. 1 ст. 61 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що на поліцейських поширюються обмеження, визначені Законом України «Про запобігання корупції», цим та іншими законами України.
Згідно п.п. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», поліцейські є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.
Наказом ГУНП в Дніпропетровській області № 204 о/с від 11.04.2023 «По особовому складу» згідно з п. 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) - з 11.04.2023 старшого сержанта поліції ОСОБА_1 звільнено із займаної посади.
Частиною 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а”, "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
Пунктом 5 ч. 1 ст. 12 Закону передбачено, що Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти. Нормативно-правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів, що зазначено.
Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, Законом України «Про захист інтересів суб`єктів подання звітності та інших документів у період дії воєнного стану або стану війни» від 3 березня 2022 року № 2115-ІХ було призупинено кампанію декларування в Україні.
12 жовтня 2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» № 3384-ІХ, яким відновлено декларування та функції Національного агентства з питань запобігання корупції.
Відповідно до результатів пошуку у Єдиному державному реєстрі декларацій на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, встановлено, що ОСОБА_1 , подав декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за типом «щорічна» за 2023 рік після припинення діяльності, а саме: 04.06.2024 о 21 годині 25 хвилин, тобто поза межами строку встановленого законодавством для подання такої декларації.
Згідно з послідовністю дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинив ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), встановлено, що дії, направлені на подання декларації було розпочато лише 04.06.2024.
Отже, ОСОБА_1 , припинивши діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування у зв`язку зі звільненням 11.04.2023 з посади поліцейського-водія взводу №2 роти №8 (автотранспортна) ППОП ГУНП в Дніпропетровській області, будучи згідно з п. п. «з» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом вказаного закону та відповідно до абз. 16 ч. 1 ст. 1 Закону суб`єктом декларування, у порушення вимог абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно 04.06.2024 о 21 годині 25 хвилин та без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за типом «щорічна» за 2023 рік після припинення діяльності, тобто з порушенням встановленого законодавством строку для подачі такої декларації, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачене частиною 1 статті 172-6 КУпАП.
Щодо доводів про необізнаність, суд апеляційної інстанції зазначає, що ОСОБА_1 був обізнаний про обов`язок подання декларації, що підтверджується його поясненнями, а тому ці доводи не свідчать про наявність поважних причин.
В інформаційному листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» зазначено, що під поважними причинами слід розуміти: неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.
ОСОБА_1 не навів обставин підтверджуючих поважність пропуску строку подання декларації, лише зазначив, що можливо якісь обставини перешкодили йому вчасно подати декларацію, але не має документально підтверджених на це доказів.
Стосовно клопотання захисника Мороза К.Т. про закриття провадження у справі у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення сплив на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд зазначає наступне.
Згідно зі ч. 4 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 51, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
У листі за №701/0/158-21 від 21.09.2021 Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду висловив свою позицію з приводу дати виявлення правопорушення, а саме щодо питання застосування судами положень статті 38 КУпАП у частині визначення дня, з якого починається перебіг строку накладення адміністративного стягнення.
Так, Верховний суд, зокрема, зазначив, що висновок про виявлення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а саме сукупності його об`єктивних та суб`єктивних ознак, особа, яка уповноважена складати протокол про таке правопорушення, робить виключно шляхом оформлення та підписання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією.
Зазначена позиція про те, що моментом виявлення правопорушення, пов`язаного з корупцією, слід вважати день складання протоколу про таке правопорушення, також висловлена як узагальнюючий висновок у листі Верховного Суду за №1089/0/2-21 від 09.04.2021 за результатами розгляду звернення Голови Національного агентства з питань запобігання корупції.
Таким чином, датою вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією є 04.06.2024 року, тобто день несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а датою виявлення адміністративного правопорушення є дата складання протоколу, тобто 30.01.2026 року, а тому клопотання про закриття адміністративної справи у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності не підлягає задоволенню.
Відповідно до результатів пошуку у Єдиному державному реєстрі декларацій на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції (https:\\public.nazk.gov.ua), встановлено, що ОСОБА_1 , подав декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за типом «щорічна» за 2023 рік після припинення діяльності, а саме: 04.06.2024 о 21 годині 25 хвилин, тобто поза межами строку встановленого законодавством для подання такої декларації.
При цьому сам по собі факт отримання будь-якої інформації про можливе порушення не свідчить про його виявлення у розумінні ст. 38 КУпАП, оскільки для цього необхідним є встановлення уповноваженою особою сукупності всіх об`єктивних та суб`єктивних ознак складу адміністративного правопорушення та їх належна процесуальна фіксація.
Провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю підтверджується: обставинами викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення №23 від 30.01.2026 року, повідомленням Національного агентства про факт неподання чи несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування щодо ОСОБА_1 , роздруківкою з "Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування", щодо поданої ОСОБА_1 декларації.
Стосовно доводів апеляційної скарги щодо порушення підсудності з розгляду справ про адміністративні правопорушення.
Відповідно до вимог частини 1 ст. 276 КУпАП, справи про адміністративне правопорушення розглядаються за місцем його вчинення.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, зазначається місце вчинення адміністративного правопорушення та інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Статтею 257 КУпАП передбачено, що протокол надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення.
Згідно ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
Суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП може бути виключно особа, на яку, в зв`язку з її посадою, поширюються певні законодавчі обмеження.
Отже, наявні достатні підстави вважати, що подання декларації є службовим обов`язком відповідних посадових осіб, а тому місцем вчинення правопорушення слід визнавати місце виконання ними своїх службових повноважень.
З урахуванням того, що об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, полягає у бездіяльності — несвоєчасному поданні декларації, а також відсутності законодавчо визначеного місця подання такої декларації, місцем вчинення правопорушення обґрунтовано вважається місце проживання особи як місце, де вона повинна була виконати відповідний обов`язок. 
Крім того, закон не містить обмежень та(або) приписів для суб`єкта декларування щодо місця заповнення електронної форми декларації (тобто вдома, у вільний від роботи час (у відпустці) та (або) на робочому місці (в кабінеті), під час виконання трудових (посадових) обов`язків).
Згідно з матеріалами справи про адміністративне правопорушення та протоколом, місцем вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є місце проживання ОСОБА_1 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , що перебуває в Індустріальному районі м. Дніпра., оскільки обов`язок декларування у останнього виник у зв`язку із припиненням виконання обов`язку поліцейського-водія взводу №2 роти №8 (автотранспортна) ППОП ГУНП в Дніпропетровській області.
Жодних даних про місце розташування органу в якому працював ОСОБА_1 і у зв`язку з перебуванням на службі в якому в нього виник обов`язок подавати один з видів декларацій, визначених у ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» ні протокол про адміністративне правопорушення, ні матеріали справи не містять.
Окрім того, посилання захисника на практику розгляду справ за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме посилання на постанови Дніпровського апеляційного суду є вибірковими та не є релевантними до обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.
Таким чином, встановлено, що матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172-6 КУпАП не містять жодних даних, які б вказували на те, що вказане адміністративне правопорушення вчинено за межами Індустріального району м. Дніпра.
Згідно зі статтями 257, 278 КУпАП підсудність справи про адміністративне правопорушення визначається органом (посадовою особою), який направляє відповідний протокол до суду, тоді як перевірка правильності визначення підсудності та надходження справи до належного суду здійснюється вже суддею місцевого суду на стадії підготовки справи до розгляду.
Положення КУпАП не містять заборони щодо повернення протоколу про адміністративне правопорушення, направленого до суду з порушенням статті 276 КУпАП, для його належного скерування. Таке рішення судді може бути ухвалене шляхом постановлення вмотивованої постанови.
Отже, відсутність у КУпАП прямої норми, що регламентувала б порядок повернення протоколу через порушення правил територіальної підсудності, не означає заборони такого процесуального механізму, оскільки він не змінює підсудність, не впливає на оцінку доказів по суті та не виходить за межі повноважень судді, передбачених статтею 278 КУпАП щодо підготовки справи до розгляду. Такий спосіб реагування узгоджується з обов`язком судді забезпечити розгляд справи лише після надходження протоколу до належного суду, що унеможливлює порушення прав учасників та сприяє забезпеченню ефективного розгляду справи.
Інші доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки вони полягають у запереченні обставин, які є доведеними поза розумним сумнівом, та переоцінці доказів і фактичних обставин справи, із наданням їм упередженої оцінки на користь сторони захисту, із правильністю якої не можна погодитись. 
Накладене судом першої інстанції адміністративного стягнення у виді штрафу відповідає санкції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та вимогам ст. 33, 35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, а також є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню та даним особи, яка притягається до відповідальності.
Таким чином, під час апеляційного розгляду перевірені доводи апеляційної скарги у співвідношенні із матеріалами справи, разом з поясненнями особи, що притягається до адміністративної відповідальності, які дають підстави зробити висновок про те, що фактичні обставини встановлені судом першої інстанції об`єктивно та повно підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, а неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку про залишення оскаржуваної постанови суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги, - без задоволення.
Керуючись ч. 6, 7 ст. 126 Конституції України, Законом України "Про запобігання корупції", ст. ст. 7, 9, 10, 11, ч. 1 ст.172-6, ст. ст. 247, 283-285, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання захисника Мороза Кирила Тарасовича, який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, - відмовити.
Апеляційну скаргу захисника Мороза Кирила Тарасовича, який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , – залишити без задоволення. 
Постанову Індустріального районного суду м.Дніпра від 27 березня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду О.Ю. Іванченко