МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 червня 2026 р.  	№ 400/356/26 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Дерев`янко Л.Л. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу 

за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , 	

до відповідача	Міністерство оборони України, просп. Повітряних Сил, 6,м. Київ,03168, 	

про	визнання протиправним та скасування рішення, оформлене протоколом від 04.07.2025 №48/в, зобов`язання вчинити певні дії,	

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст позовних 
До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивач) до Міністерства оборони України (далі – відповідач), в якій вона просить суд:
визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом №48/в від 04.07.2025 року;
зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю їх сина ОСОБА_4 з урахуванням правової оцінки, наданої судом в рішенні, ухваленому за результатами розгляду цієї позовної заяви.
ІІ. Виклад позицій учасників справи
В обґрунтування позову позивач зазначає, що є матір`ю загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 . З метою отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю сина, позивачка разом з батьком загиблого – ОСОБА_2 звернулися до Міністерства оборони України із відповідною заявою та необхідними документами для прийняття відповідного рішення. Рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю ОСОБА_4 . Відмова обґрунтована тим, що відповідно до положень статті 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння. Позивач вважає таку відмову протиправною, просить позов задовольнити.
Відповідач з позовом не погодився, у відзиві, зазначив, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 було проведено розслідування смертельного нещасного випадку військовослужбовця, в ході якого встановлено, що 07.09.2024 року солдат ОСОБА_4 самовільно залишив місце тимчасового розташування підрозділу, та рухаючись на великій швидкості в автомобілі потрапив в дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок чого загинув на місці події. Отже, ОСОБА_4 скоїв адміністративне правопорушення передбачене статтями 17-11, 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що в свою чергу унеможливлює призначення його батькам одноразової грошової допомоги з урахуванням ст. 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відтак, комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, мала достатні підстави прийняти рішення про відмову у призначені одноразової грошової допомоги. За таких обставин, просить у позові відмовити.
Інших заяв по суті до суду не надходило
ІІІ. Рух справи
Ухвалою суду від 19.01.2026 позовну заяву позивача залишено без руху та запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду документу про сплату судового збору в розмірі 1064,96 грн.
28.01.2026 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви та квитанція про сплату судового збору.
Ухвалою суду від 02.02.2026 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено строк для подання сторонами заяв по суті. 
Ухвалою від 15.05.2026 суд витребував у Міністерства оборони України копію рішення, оформленого протоколом від 04.07.2025 №48/в.
Вимоги ухвали відповідачем виконано.
Справу розглянуто в письмовому провадженні.
ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом
ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Первомайському районі Миколаївської області 19.09.2024.
ОСОБА_4 було призвано на військову службу по мобілізації до Збройних Сил України, згідно Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 25.02.2022 року №69/2022.
07.09.2024 сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої солдат ОСОБА_4 , що був пасажиром автомобіля «Renault Master» під управлінням молодшого сержанта ОСОБА_5 , загинув. Відомості про ці обставини викладені у вироку Межівського районного суду Дніпропетровської області від 16.01.2025 по справі № 181/1748/24. 
Згідно витягу з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії 11 Регіональної ВЛК (протокол № 610 від 18.02.2025) травма ОСОБА_4 одержана в результату нещасного випадку (дорожньо-транспортна пригода на дорогах (шляхах) загального користування, яка призвела до смерті, та причина смерті , ТАК, пов`язана з проходженням військової служби.
Після загибелі ОСОБА_4 , його батьки, в тому числі позивачка, звернулись до Міністерства оборони України, із заявою про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
04.07.2025 Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, розглянувши подані позивачкою документи дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги батькам загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок травми, одержаної в результаті нещасного випадку, пов`язаної з проходженням військової служби, солдата ОСОБА_4 .. З витягу з протоколу вбачається , що комісія дійшла такого висновку з огляду на той факт, що за результатами проведеного судово- токсикологічного дослідження в крові ОСОБА_4 виявлено етиловий спирт в концентрації 2,26%. В протоколі також зазначено, що згідно зі статтею 16-4 Закону України "Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх і сімей" призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель смерть військовослужбовця є наслідком вчинення адміністративного правопорушення або дій у стані алкогольного сп`яніння.
Вважаючи, що відповідач протиправно відмовив у виплаті відповідної одноразової грошової допомоги, позивачка звернулася до суду з цим позовом.
V. Джерела права
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 3 Закону №2011-ХІІ його дія поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Відповідно до статті 41 Закону № 2232-ХІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом № 2011-XII.
Згідно зі статтею 16-4 Закону № 2011-ХІІ призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:
а) вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;
б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.
Пунктом 4 Порядку № 975 передбачено, що одноразова грошова допомога призначається у разі:
загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;
смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних із проходженням військової служби
загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста:
у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть);
у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть) (пункт 5 Порядку № 975).
Призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком:
вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;
вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння;
навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги (пункти 12, 23, 29 Порядку № 975).
Таким чином, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовця є гарантованою державою виплатою, яка виплачується у встановлених законом випадках.
Така виплата не здійснюється, якщо загибель (смерть) є наслідком вчинення військовослужбовцем злочину, адміністративного правопорушення, дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або у разі навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом).
Встановлений пунктом 10 Порядку № 975 обов`язок членів сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого) військовослужбовця подати необхідний перелік документів при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги є обов`язковою умовою для призначення такої допомоги і ґрунтується на необхідності перевірки уповноваженим органом відсутності обмежень, встановлених у статті 16-4 Закону №2011-XII (зокрема, коли смерть є наслідком вчинення особою дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю), за наявності яких члени сім`ї померлого, батьки, утриманці позбавляються права на отримання одноразової грошової допомоги.
Відомості, які зазначені, зокрема, у постанові військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті військовослужбовця та інші документи, що свідчать про причини та обставини смерті військовослужбовця, мають важливе значення і є вирішальними для органу, що приймає рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, на якого покладено обов`язок перевірити, чи не настала смерть військовослужбовця за обставин, що виключають можливість призначення та виплати одноразової грошової допомоги, перелік яких визначений у статті 16-4 Закону №2011-XII.
Передбачене підпунктом «б» частини першої статті 16-4 Закону №2011-ХІІ та пунктом 29 Порядку №975 обмеження права на отримання одноразової грошової допомоги пов`язане не з формальним встановленням стану алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння у військовослужбовця, а з доведеністю того, що смерть настала саме як наслідок поведінки особи у такому стані.
Тому для застосування зазначених положень вирішальне значення має встановлення об`єктивного причинно-наслідкового зв`язку між станом сп`яніння, поведінкою військовослужбовця та настанням смерті, що повинно підтверджуватися належними та допустимими доказами у їх сукупності.
Сам по собі факт перебування особи у стані алкогольного сп`яніння на момент смерті без встановлення причинно-наслідкового зв`язку між таким станом, конкретними діями особи та настанням смерті не є достатньою та самостійною підставою для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги.
Інше тлумачення означало б розширення встановлених законом обмежень права на соціальний захист членів сім`ї військовослужбовця та суперечило б принципу правової визначеності.
VІ. Оцінка суду
Матеріали справи, зокрема, вирок Межівського районного суду Дніпропетровської області від 16.01.2025, витяг з протоколу засідання 11 Регіональної ВЛК від 18.02.2025 не містять висновку про те, що безпосередньою причиною смерті військовослужбовця ОСОБА_4 стало алкогольне сп`яніння або дії, вчинені ним у такому стані.
У протоколі ВЛК зазначено, що травма, одержана в результаті нещасного випадку (дорожньо-транспортна пригода) знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Сп`яніння не перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.
Таким чином, матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували наявність прямого причинно-наслідкового зв`язку між станом алкогольного сп`яніння військовослужбовця ОСОБА_4 та настанням його смерті.
Встановлений у справі факт перебування військовослужбовця у стані алкогольного сп`яніння на момент смерті не є достатньою підставою для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.
Відсутні підстави для ототожнення самого факту перебування військовослужбовця у стані алкогольного сп`яніння з наявністю передбачених законом підстав для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги.
Відповідно до підпункту «б» частини першої статті 16-4 Закону №2011-ХІІ та пункту 29 Порядку №975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються у разі, якщо смерть військовослужбовця є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння.
Положення статті 16-4 Закону № 2011-ХІІ та пункту 29 Порядку №975 слід застосовувати з урахуванням того, що одноразова грошова допомога є гарантованою державою соціальною виплатою членам сім`ї загиблого або померлого військовослужбовця, а тому обмеження права на її отримання мають тлумачитися не розширено, а відповідно до їхньої мети та за умови встановлення всіх юридично значущих обставин. Сам факт виявлення в організмі військовослужбовця етилового спирту не є самостійною та автоматичною підставою для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги.
Юридичне значення для вирішення спору має не сам стан алкогольного сп`яніння, а наявність причинно-наслідкового зв`язку між таким станом, конкретними діями самого військовослужбовця та настанням його смерті. Такий причинний зв`язок не може презюмуватися лише з огляду на показник концентрації алкоголю в крові або інших біологічних рідинах на момент смерті, оскільки останній має бути встановлений на підставі належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів у їх сукупності. Аналогічні правові підходи є сталими та неодноразово застосованими Верховним Судом, зокрема, у постановах від 04 березня 2020 року у справі №813/2071/17, від 12 листопада 2020 року у справі №186/1129/16-а, від 29 червня 2022 року у справі №640/6477/19, від 09 вересня 2025 року у справі №240/5502/24.
У спорах щодо призначення одноразової грошової допомоги членам сім`ї загиблого або померлого військовослужбовця за наявності алкоголю, наркотичних або токсичних речовин в організмі військовослужбовця сам факт їх виявлення не є достатньою підставою для відмови у призначенні та виплаті такої допомоги. Підставою для відмови за умови належного доказування може бути лише:
доведена сукупність таких обставин: перебування військовослужбовця у стані сп`яніння, вчинення ним у такому стані конкретних юридично значущих дій та причинний зв`язок між цими діями і смертю;
доведений прямий медичний причинний зв`язок між алкогольним, наркотичним або токсичним сп`янінням та його безпосередніми наслідками і смертю.
Разом з тим смерть військовослужбовця, яка настала під час виконання військового обов`язку, внаслідок бойового ураження, захворювання, пов`язаного зі службою, або протиправних дій іншої особи, не може вважатися такою, що підпадає під обмеження статті 16-4 Закону №2011-XII лише з огляду на виявлення алкоголю, наркотичних або токсичних речовин в організмі загиблого.
Такий висновок узгоджується із правовими підходами Верховного Суду, викладеними у постановах від 20 березня 2018 року у справі №813/4502/17, від 11 квітня 2018 року у справі №802/1869/17-а, від 22 травня 2018 року у справі №760/9519/17, від 04 березня 2020 року у справі №813/2071/17, від 12 листопада 2020 року у справі №186/1129/16-а, від 29 червня 2022 року у справі №640/6477/19, від 18 серпня 2022 року у справі №640/14940/19, від 18 березня 2024 року у справі №120/13997/21-а, від 09 вересня 2025 року у справі №240/5502/24 та від 15 травня 2026 року у справі № 280/1655/25.
З приводу доводів відповідача, що смерть військовослужбовця ОСОБА_4 є наслідком адміністративного правопорушення, суд вважає, що відповідач не є тим органом, якому надані повноваження встановлювати в діях особи склад адміністративного правопорушення відповідно до ст. 172-11, ст. 172-20 КУпАП.
Згідно положень ст.221 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ст. 172-11, 172-20 КУпАП, розглядають судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів. І саме при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності (ст.280 КУпАП). В спірному випадку військовослужбовець до адміністративної відповідальності за самовільне залишення військової частини або стан сп`яніння у встановленому порядку не притягався.
Таким чином, суд доходить висновку про протиправність рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом №48/в від 04 липня 2025 року, про відмову у призначенні позивачці одноразової грошової допомоги.
Суд також враховує, що для ухвалення рішення необхідна додаткова оцінка документів, а відтак належним способом захисту є скасування протиправного рішення та зобов`язання повторно розглянути заяву.
VІІ. Висновки 
Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З огляду на встановлені судом обставини суд доходить висновку, що поданий позов необхідно задовольнити.
VІІІ. Розподіл судових витрат
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (абзац перший частини першої статті 139 КАС України). Відтак, на користь позивачки підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 1064,96 грн.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_3 ) ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_4 ) до Міністерство оборони України (просп. Повітряних Сил, 6,м. Київ,03168 00034022) задовольнити повністю. 
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом №48/в від 04.07.2025 року. 
3. Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю їх сина ОСОБА_4 з урахуванням правової оцінки, наданої судом в рішенні, ухваленому за результатами розгляду цієї позовної заяви.
4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерство оборони України (просп. Повітряних Сил, 6,м. Київ,03168 00034022) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_3 ) ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_4 ) судові витрати в розмірі 1064,96 (одна тисяча шістдесят чотири гривні 96 коп) грн.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.Л. Дерев`янко