ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2026 року 
м. Київ

cправа № 908/2160/23 (908/2073/25) 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Картере В.І. - головуючий, Жуков С.В., Пєсков В.Г.,
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Державного підприємства "Енергоринок"
на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 11.03.2026 (колегія суддів у складі: Фещенко Ю.В. - головуючий, Андрейчук Л.В., Золотарьова Я.С.)
у справі №908/2160/23(908/2073/25)
за заявою Акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго"
про забезпечення позову до подачі позовної заяви Акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" 
до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий комплекс "Укравтоматика"; 2) Акціонерного товариства "Метабанк" 
про визнання правовідносин припиненими, визнання протиправним і скасування рішення Акціонерного товариства "Метабанк" 
у межах справи №908/2160/23
про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий комплекс "Укравтоматика", 
ВСТАНОВИВ:
Стислий зміст заяви про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви та хід розгляду справи
1. У провадженні Господарського суду Запорізької області перебуває справа №908/2160/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий комплекс "Укравтоматика" (далі - ТОВ "НВК "Укравтоматика").
2. До Господарського суду Запорізької області в межах справи №908/2160/23 надійшла заява Акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" (далі - АТ "Запоріжжяобленерго") про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій товариство просило суд заборонити Акціонерному товариству "Метабанк" (далі - АТ "Метабанк") вчиняти дії, направлені на блокування (арешт) грошових коштів та списання (стягнення) грошових коштів АТ "Запоріжжяобленерго", що містяться на рахунку № НОМЕР_1 в АТ "Метабанк", який використовується для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів при виплаті заробітної плати.
3. В поданій заяві АТ "Запоріжжяобленерго" зазначило, що в межах строку, визначеного ст. 138 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), до Господарського суду Запорізької області буде подана позовна заява Акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" до ТОВ "НВК "Укравтоматика" та АТ "Метабанк" про визнання правовідносин припиненими, визнання протиправним та скасування рішення.
4. У заяві про вжиття заходів забезпечення позову АТ "Запоріжжяобленерго" зазначило про наявність реальної загрози порушення його прав у зв`язку з прийняттям АТ "Метабанк" рішення про накладення арешту та можливе списання грошових коштів з рахунку, який використовується виключно для виплати заробітної плати та сплати обов`язкових платежів.
5. Заявник вказував, що такі дії вчиняються на підставі вимоги ТОВ "НВК "Укравтоматика", яка, на його думку, є протиправною у зв`язку з припиненням відповідних правовідносин, що стане предметом майбутнього позову.
6. При цьому товариство обґрунтовувало, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до арешту та списання коштів із рахунку спеціального призначення, що унеможливить своєчасну виплату заробітної плати та сплату податків, а отже - спричинить порушення конституційних прав працівників та ускладнить або зробить неможливим виконання майбутнього судового рішення.
7. Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 07.07.2025 заяву АТ "Запоріжжяобленерго" про забезпечення позову до подання позовної заяви задоволено. Вжито заходи до забезпечення позову шляхом заборони АТ "Метабанк" вчиняти дії, направлені на блокування (арешт) грошових коштів та списання (стягнення) грошових коштів АТ "Запоріжжяобленерго", що містяться на рахунку № НОМЕР_1 в АТ "Метабанк", який використовується для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів при виплаті заробітної плати.
8. Не погодившись з вказаним судовим рішенням, Державне підприємство "Енергоринок" (далі - ДП "Енергоринок") звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 07.07.2025 та відмовити у задоволенні заяви АТ "Запоріжжяобленерго" про забезпечення позову.
Стислий зміст ухвали суду апеляційної інстанції
9. Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.03.2026 апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДП "Енергоринок" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 07.07.2025 закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України.
10. Ухвалу мотивовано тим, що оскаржуваним рішенням не вирішувалися питання про права, інтереси та / або обов`язки скаржника.
Стислий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення доводів скаржника 
11. У касаційній скарзі ДП "Енергоринок" просить скасувати ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 11.03.2026 та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції. 
12. Касаційна скарга обґрунтована порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням ст.ст. 17, 254, 264 ГПК України. 
13. Скаржник зазначає, що господарський суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність у нього права на апеляційне оскарження, оскільки оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції фактично вирішено питання про його права та інтереси. 
14. На обґрунтування цього ДП "Енергоринок" вказує, що на виконанні перебувають судові рішення про стягнення з АТ "Запоріжжяобленерго" значної заборгованості на користь скаржника; вжиті заходи забезпечення позову у вигляді заборони арешту та списання коштів з рахунку боржника унеможливлюють виконання цих рішень; відповідно, такі заходи прямо впливають на можливість реалізації скаржником права на примусове виконання судових рішень. 
15. Скаржник наголошує, що апеляційний господарський суд не врахував наявність причинно-наслідкового зв`язку між застосованими заходами забезпечення позову та обмеженням його прав як кредитора, а також не дослідив надані ним докази такого впливу. 
16. Крім того, ДП "Енергоринок" зазначає, що забезпечення позову застосовано з порушенням принципу співмірності, оскільки ним фактично заблоковано виконання судових рішень на значну суму у немайновому спорі; обраний захід не пов`язаний із предметом позову та спрямований на втручання у процедуру примусового виконання рішень; суд першої інстанції фактично підмінив процедуру оскарження дій державного виконавця. 
17. Також скаржник вказує, що висновок апеляційного господарського суду про відсутність вирішення питання про його права є формальним, оскільки відсутність прямої згадки про нього в ухвалі не спростовує фактичного впливу такого рішення на його права та інтереси. 
18. За доводами касаційної скарги, закриття апеляційного провадження призвело до безпідставного обмеження права скаржника на доступ до правосуддя та апеляційний перегляд справи, гарантованого Конституцією України та процесуальним законом.
Узагальнений виклад позицій інших учасників справи 
19. Відзиви на касаційну скаргу від учасників справи у встановлений судом термін до Верховного Суду не надійшли. 
Касаційне провадження 
20. Ухвалою Верховного Суду від 08.04.2026 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ДП "Енергоринок" на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 11.03.2026 у справі №908/2160/23(908/2073/25) в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Надано учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 24.04.2026. Витребувано з Господарського суду Запорізької області та Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи №908/2160/23(908/2073/25).
21. Матеріали справи надійшли до Верховного Суду 16.04.2026. Однак, суддя Картере В.І. перебував у відпустці з 01.05.2026 по 07.05.2026 відповідно до наказу голови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.04.2026 №1235/0/5-26 зі змінами, внесеними наказом голови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.04.2026 №1341/0/5-26/, та перебував у відрядженні з 08.05.2026 по 19.05.2026 згідно з наказом голови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.04.2026 №1225/0/6-26/.
22. З огляду на викладені обставини касаційний перегляд справи №908/2160/23(908/2073/25) здійснюється у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій
23. Предметом касаційного перегляду у цій справі є питання дотримання господарським судом апеляційної інстанції норм процесуального права під час постановлення ухвали про закриття апеляційного провадження на ухвалу господарського суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову, за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але вважає, що судове рішення стосується її інтересів.
24. Керуючись вимогами ст.ст. 14, 300 ГПК України, Верховний Суд перевіряє правильність застосування господарським судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів і вимог касаційної скарги та виходить з такого.
25. Верховний Суд звертає увагу, що оскаржуване незалученою особою судове рішення повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.
26. Якщо скаржник лише зазначає про те, що оскаржуване рішення може вплинути на його права та/або інтереси, та/або обов`язки, або лише зазначає (констатує), що рішенням вирішено про його права та/або обов`язки чи інтереси, то такі посилання, виходячи з вищенаведеного, не можуть бути достатньою та належною підставою для розгляду, зокрема, апеляційної скарги.
27. Особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку ст.ст. 17, 254 ГПК України, повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним. Наведене означає, що скаржник в апеляційній скарзі має чітко зазначити, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов`язки, та про які саме.
28. ГПК України у ч. 1 ст. 17 та ч. 2 ст. 254 надає право подати апеляційну скаргу на ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу, зокрема, особам, які не брали участі у справі, але лише в тому випадку, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки.
29. Якщо ж після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження.
30. З огляду на викладене після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участь у справі, суд апеляційної інстанції повинен перш за все з`ясувати наявність чи відсутність вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси, обов`язки зазначеної особи. Встановлення наявності вирішення судом першої інстанції зазначених питань є необхідною передумовою для здійснення апеляційного перегляду судового рішення.
31. Верховний Суд враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 16.04.2026 у справі №910/14606/21, відповідно до яких саме по собі встановлення судом певних обставин чи наведення суджень, які можуть опосередковано впливати на інтереси особи, яка не брала участі у справі, не означає вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки у розумінні ст.ст. 17, 254 ГПК України. 
32. Верховний Суд також бере до уваги правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 04.03.2026 у справі №922/5241/21, відповідно до якої, вирішуючи питання про те, чи є судове рішення таким, що ухвалене про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не брала участі у справі, необхідно з`ясувати, чи містить таке рішення висновки суду про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи, а також чи має воно для неї обов`язковий характер. 
33. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що висновки суду про права, інтереси та (або) обов`язки особи можуть міститися як у мотивувальній, так і у резолютивній частині рішення, однак такі висновки мають різне значення, зокрема з огляду на їх обов`язковість. 
34. При цьому Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що будь-які висновки суду, викладені у мотивувальній частині рішення, яким вирішується приватноправовий спір, не мають для особи, яка не брала участі у справі, зобов`язуючого значення та не є рішенням про її права, інтереси та (або) обов`язки. 
35. Натомість лише резолютивна частина рішення містить присуд, який в силу обов`язковості судового рішення є обов`язковим до виконання, а відтак може свідчити про вирішення судом питання про права, інтереси та (або) обов`язки особи. 
36. Велика Палата Верховного Суду також зауважила, що втручання особи, яка не брала участі у справі, в остаточне судове рішення з підстав незгоди з викладеними у ньому судженнями, які не мають щодо неї обов`язкового характеру, є неприпустимим.
37. У цьому контексті Верховний Суд зазначає, що, як убачається з наведеного у цій постанові змісту ухвали суду першої інстанції, застосований захід забезпечення позову адресований АТ "Метабанк" і стосується коштів АТ "Запоріжжяобленерго". Ухвала не містить висновків, які б встановлювали, змінювали або припиняли права чи обов`язки ДП "Енергоринок", не покладає на нього юридичних обов`язків і не містить приписів, обов`язкових до виконання цією особою.
38. Верховний Суд враховує, що ДП "Енергоринок" обґрунтовувало своє право на апеляційне оскарження посиланням на перебування на виконанні судових рішень про стягнення коштів з АТ "Запоріжжяобленерго" на його користь та на ускладнення виконання цих рішень у зв`язку із вжитими заходами забезпечення позову. Однак такі доводи самі по собі не свідчать про те, що ухвалою суду першої інстанції вирішено питання про права, інтереси чи обов`язки ДП "Енергоринок".
39. Посилання скаржника на те, що внаслідок вжитих заходів забезпечення позову ускладнюється або стає неможливим виконання судових рішень на його користь, свідчить лише про опосередкований вплив оскаржуваного судового рішення на його майнову сферу, однак не підтверджує факту вирішення судом питання про його права чи обов`язки. 
40. Доводи скаржника щодо порушення судом першої інстанції принципу співмірності заходів забезпечення позову, їх невідповідності предмету спору та втручання у процедуру виконання судових рішень не можуть оцінюватися як самостійні підстави для скасування ухвали апеляційного суду про закриття апеляційного провадження. Такі доводи могли б бути предметом перевірки під час апеляційного перегляду ухвали про забезпечення позову по суті лише за умови наявності у скаржника права на апеляційне оскарження відповідного судового рішення.
41. Такий висновок узгоджується з усталеною практикою Верховного Суду щодо необхідності існування безпосереднього та очевидного зв`язку між скаржником і судовим рішенням.
42. Частиною 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.
43. Згідно з ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство (неплатоспроможність) у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених КУзПБ. 
44. Відповідно до положень ст. 7 КУзПБ господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними ГПК України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до ГПК України.
45. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.02.2020 у справі №918/335/17 виснувала, що судові рішення у процедурі банкрутства можна поділити на дві групи:
- одна з них стосується не вирішення спорів, а розв`язання специфічних питань, притаманних саме процедурам банкрутства, тобто непозовному провадженню: про відкриття провадження у справі про банкрутство, про припинення дії мораторію щодо майна боржника, про закриття провадження у справі про банкрутство, про затвердження плану санації, про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, про призначення керуючого санацією, ліквідатора тощо;
- друга група стосується виключно вирішення спорів. До неї належать судові рішення щодо розгляду спорів, у межах справи про банкрутство, стороною в яких є боржник. Такі спори розглядаються за позовом сторони, тобто в позовному провадженні. Хоча вони вирішуються тим судом, який відкрив провадження у справі про банкрутство, ці спори не стосуються непозовного провадження, яке врегульоване КУзПБ, а тому регламентуються правилами про позовне провадження, встановленими у ГПК України.
46. Верховний Суд враховує специфіку провадження у справі про банкрутство, метою якого є задоволення сукупності вимог кредиторів боржника у встановленому законом порядку. 
47. Згідно з усталеною практикою Верховного Суду кредитор у справі про банкрутство має право оскаржити судове рішення у справі, в якій він не є учасником, у разі впливу цього рішення на наповнення конкурсної маси боржника, розподілення її між кредиторами та формування вимог кредиторів (подібний правовий висновок викладений у постановах від 02.10.2019 у справі №910/9535/18, від 28.11.2019 у справі №910/8357/18, від 27.02.2020 у справі №918/99/19, від 24.09.2020 у справі №909/548/16, від 04.07.2023 у справі №910/24550/13, від 10.04.2025 у справі №924/1351/20(924/1000/24), від 12.09.2024 у справі №916/510/24).
48. Отже, право на процесуальну участь у відповідних спорах у межах справи про банкрутство, а також на оскарження судових рішень, пов`язується, зокрема, з наявністю у особи статусу кредитора саме боржника у справі про банкрутство або іншого учасника відповідного провадження. Наявність у особи грошових вимог до іншого суб`єкта, який не є боржником у цій справі про банкрутство, сама по собі не створює такого процесуального статусу.
49. Водночас із матеріалів справи не вбачається, що ДП "Енергоринок" є кредитором ТОВ "НВК "Укравтоматика" або іншим учасником провадження у справі №908/2160/23 про банкрутство цього товариства, а скаржник не довів наявності такого процесуального статусу. Отже, ДП "Енергоринок" не наділене спеціальним процесуальним статусом, який би обумовлював його участь у відповідному відокремленому позовному провадженні.
50. Саме лише існування грошових вимог скаржника до іншої особи - АТ "Запоріжжяобленерго" - не створює правового зв`язку із предметом спору у цій справі та не може бути підставою для надання йому права на апеляційне оскарження судового рішення у цій справі. 
51. Аналогічний підхід викладений у постанові Верховного Суду від 22.05.2025 у справі №908/1390/19(908/2964/21), у якій наголошено, що право на апеляційне оскарження у справах, пов`язаних із банкрутством, залежить від наявності безпосереднього зв`язку особи із спірними правовідносинами та її процесуального статусу у відповідному провадженні.
52. Верховний Суд також враховує, що право на виконання судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
53. Разом з тим реалізація такого права здійснюється у порядку, визначеному законом, зокрема в межах виконавчого провадження, і не може сама по собі розширювати процесуальні можливості особи поза межами встановлених процесуальним законом критеріїв допуску до апеляційного перегляду судового рішення, ухваленого у справі, в якій така особа не брала участі.
54. Інше тлумачення фактично ототожнювало б будь-який економічний або майновий вплив судового рішення з вирішенням питання про права, інтереси чи обов`язки особи, яка не брала участі у справі, що суперечило б принципу правової визначеності.
55. Зважаючи на викладене, встановивши відсутність в ухвалі господарського суду першої інстанції висновків щодо прав та обов`язків скаржника, апеляційний господарський суд дійшов правильного висновку про закриття апеляційного провадження за його апеляційною скаргою відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України через відсутність суб`єкта апеляційного оскарження, адже місцевий господарський суд не вирішував питання про права, інтереси та (або) обов`язки зазначеної особи.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
56. Звертаючись з касаційною скаргою, скаржник не довів неправильне застосування господарським судом апеляційної інстанції норм процесуального права як необхідної передумови для скасування оскаржуваної ухвали. 
57. Виходячи з наведеного, Верховний Суд дійшов висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги та залишення без змін оскаржуваної ухвали апеляційного господарського суду.
Розподіл судових витрат
58. Понесені скаржником у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на скаржника, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.
Керуючись статтями 300, 304, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Державного підприємства "Енергоринок" залишити без задоволення.
2. Ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 11.03.2026 у справі №908/2160/23(908/2073/25) залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. Картере

Судді С. Жуков

В. Пєсков