УХВАЛА

11 червня 2026 року
м. Київ

справа № 450/844/25 
провадження № 51-2289ск26

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянула касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Львівського апеляційного суду від 16 березня 2026 року щодо ОСОБА_4 і

встановила:
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Проте, касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 Кримінального процесуального кодексу (далі - КПУ України), а тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення її без руху на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України.
Так, в порушення вимог п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі прокурор вказує на допущене судами обох інстанцій істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, проте не зазначає конкретно, в чому таке істотне порушення полягало із врахуванням положень ст. 412 КПК України і доводи на обґрунтування цього.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Касаційна скарга прокурором подана в інтересах засудженої особи з посиланням на порушення її процесуальних прав.
Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Стаття 2 Закону України «Про прокуратуру» передбачає серед функцій прокуратури представництво інтересів громадянина в суді у випадках, визначених цим Законом. 
Відповідно до ч. 2 ст. 23 цього Закону прокурор здійснює представництво в суді інтересів громадянина у випадках, якщо така особа не спроможна самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність, а законні представники або органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси такої особи, не здійснюють або неналежним чином здійснюють її захист.
Частина 4 цієї статті передбачає, що прокурор здійснює представництво інтересів громадянина в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва і зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника.
Однак, до касаційної скарги не долучено будь-якого підтвердження виконання прокурором цього обов`язку, зокрема, направлення і отримання засудженою особою повідомлення про намір прокурора здійснювати її представництва і роз`яснення її права оскаржити наявність підстав для такого представництва.
У зв`язку з цим Суд вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без руху, надавши прокурору можливість представити таке підтвердження.
Згідно з вимогами частини 4 статті 429 КПК залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.
Ураховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК України, колегія суддів 
постановила:
касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Львівського апеляційного суду від 16 березня 2026 року щодо ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3