Справа №: 398/7418/25	

Провадження №: 2-а/398/18/26
РІШЕННЯ
Іменем України 
"18" червня 2026 р. м.Олександрія
Олександрійсьикй міськрайонний суд Кіровоградської області
у складі головуючого судді Голосеніної Т.В.
з участю секретаря судових засідань Шаповал І.Ф.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Олександрія адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 , в особі представника – адвоката Ковальова А.І., звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 11.11.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , полковником ОСОБА_2 було винесено постанову №1713 за справою про адміністративне правопорушення, якою було притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст. 210 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі – 17 000,00 грн. Зазначену постанову позивач отримав під підпис 11.11.2025 року.
В оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення №1713 від 11.11.2025 року вказано, що ОСОБА_1 в особливий період, введений на території України у відповідності до Указу Президента від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», порушив правила військового обліку передбачені Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме в порушення вимог пункту 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 (Знам`янка) по повістці № 1204538. Разом з цим, не зазначено, на який час необхідно було з`явитися, чи одержана у належний спосіб позивачем повістка, не вказано конкретну мету виклику за повісткою (наприклад, які саме військово-облікові дані не було оновлено чи уточнено, чи які невідповідності було виявлено, і які можливо чи не можливо отримати шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами), тощо. Відповідач в оскаржуваній постанові № 1713 від 11.11.2025 року зазначає про те, що засобами поштового зв`язку УДППЗ «Укрпошта» на зареєстровану/задекларовану адресу ОСОБА_1 була надіслана поштова повістка № 1204538 рекомендованим листом № 06 102 0720 9948, який було повернуто з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Позивача не було належним чином повідомлено про наявність повістки № 1204538, оскільки останній не отримував жодних смс- чи письмових сповіщень від пошти про надходження на адресу його місця реєстрації/проживання відправлень від ТЦК та СП. Крім того, відповідно до трекінгу поштового відправлення №0610207209948 вбачається, що дані про відправлення за номером №0610207209948 - відсутні, тому що не зареєстровані в системі УДППЗ «Укрпошта». Дані обставини свідчать про те, що доказів, які підтверджували б факт вчинення позивачем вказаного правопорушення, зокрема доказів того, що ОСОБА_1 викликався до ІНФОРМАЦІЯ_3 (Знам`янка) – немає.
Також позивач зазначає, що з моменту вчинення правопорушення пройшло більше трьох місяців, а у відповідності до ч.7 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачене статтею 210 КУпАП цього Кодексу, може бути накладено протягом 3-х місяців з дня його виявлення, але не пізніше року з дня його вчинення. Відповідачем було винесено оскаржувану постанову стосовно ОСОБА_1 поза межами строку, визначеного ч.7 ст. 38 КУпАП для накладення стягнення за ч.3 ст. 210 КУпАП. Таким чином, строки притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - закінчились, а отже наявні підстави для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення №1713 від 11.11.2025 року, передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП, та закриття провадження у справі.
Окрім цього, зазначає, що позивач уточнив свої військовооблікові дані ще 03.07.2024 року, що підтверджується сформованим витягом у застосунку Резерв+. Відповідно до відкритої інформації, яка міститься на офіційному веб-сайті Міністерства оборони України, застосунок «Резерв +» надає можливість оперативного оновлення даних та доступу до інформації у реєстрі Оберіг. Позивач вважає, що його вина у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена, а тому оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.
Просить скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_4 №1713 від 11.11.2025 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у діях позивача складу адміністративного правопорушення та стягнути з відповідача судові витрати.
Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до заяви представника позивача, просить справу розглянути за їх відсутності, позовні вимоги задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання також не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки не повідомив.
Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав.
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені ст. 286 КАС України.
Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 3 ст.2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим ч. 3 ст.2 КАС України критеріям, перевіряється судом з урахуванням закріпленого ст.9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Судом встановлено, що 11.11.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 винесено постанову № 1713 від 11.11.2025 року, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 грн.
Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, ОСОБА_3 в особливий період, введений на території України, порушив правила військового обліку, передбачені ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме: будучи оповіщеним про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 24.11.2024 року шляхом направлення поштової повістки №1204538 рекомендованим листом №0610207209948 через «Укрпошту» за задекларованим місцем проживання: АДРЕСА_1 , який повернуто з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» та в подальшому не з`явився до територіального центру комплектування у визначений термін та не надав підтверджуючі документи про поважні причини своєї неявки, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 ст. 210 КУпАП.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.
Відповідно до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», Закон України «Про оборону України», Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затверджений Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022, інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено на всій території України воєнний стан, який триває і по теперішній час.
З метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань,Указом Президента України від 24.02.2022 №65/2022 «Про загальну мобілізацію» на всій території України оголошено проведення загальної мобілізації. Таким чином, з 24 лютого 2022 року на всій території Україні триває особливий період.
Згідно з ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.
Пунктом 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки встановлено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися:
військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.
У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
У повістці про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки зазначаються: 1) прізвище, ім`я та по батькові і дата народження громадянина, якому адресована повістка; 2) найменування територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що видав повістку; 3) мета виклику до територіального центру комплектування та соціальної підтримки; 4) місце, день і час явки за викликом; 5) підпис (електронний цифровий підпис) посадової особи, яка видала (сформувала) повістку; 6) реєстраційний номер повістки; 7) роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки (ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).
Згідно п.п.2 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів - Додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 року, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.
При цьому, в оскаржуваній постанові, є посилання на порушення ОСОБА_1 вимог п.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме: громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів. 
У той же час, у постанові №1713 від 11.11.2025 року не зазначено, з якою саме метою, передбаченою частиною 10 ст.1 зазначеного Закону, позивач зобов`язаний був з`явитися до вказаного відділу.
Відповідно до копії з додатку «Резерв+» вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уточнив свої данні 03.07.2024 року, тобто дані уточнено вчасно. Також зазначена дата проходження ВЛК – 28.05.2025 року.
Згідно з довідкою військово-лікарської комісії №2025-0528-1209-3244-0 від 19.11.2024 року ОСОБА_1 придатний до військової служби у в/ч забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
Відповідно до примітки до ст. 210 КУпАП, положення статей 210,210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.
Втім, доказів щодо обставин, які підтверджують неможливість отримання відповідачем відомостей щодо персональних даних ОСОБА_1 у спосіб, встановлений у примітці до ст. 210 КУпАП, відповідачем суду не надано.
Суд враховує, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом, рішення суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивних істин при оскарженні такої постанови в судовому порядку.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 року у справі №513/899/16-а.
Суд також враховує, що у вступній частині постанови №1713 від 11.11.2025 року зазначено, що постанова складена по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, проте у мотивувальній частині вказано, що ОСОБА_3 скоїв адміністративне правопорушення, що передбачено ч.3 ст.210 КУпАП.
Суд зазначає, за ч. 3 ст. 210 КУпАП передбачене покарання за повторне або первинне порушення призовником, військовозобов`язаним чи резервістом правил військового обліку, якщо раніше вже накладалося адміністративне стягнення або якщо це відбулося в особливий період (наприклад, неявка за повісткою для уточнення облікових даних).
У свою чергу, за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачене покарання за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період (найчастіше це неявка за "бойовою" повісткою або відмова від її отримання).
Окрім цього, у постанові про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, не зазначено, з якою метою позивач викликався до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Таким чином, незазначення у постанові мети явки військовозобов`язаного до ІНФОРМАЦІЯ_2 не надає можливість суду перевірити наявність або відсутність підстав для застосування примітки до ст. 210 КУпАП.
Згідно з оскаржуваною постановою від 11.11.2025 року ОСОБА_1 , будучи оповіщеним про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 24.11.2024 рік, шляхом направлення поштової повістки №0610207209948 за задекларованим місцем проживання: АДРЕСА_1 , але в подальшому не з`явився до територіального центру комплектування у визначений термін та не надав підтверджуючі документи про поважність причини своєї неявки.
Відповідно до ч.3 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» після отримання повістки військовозобов`язаний повинен з`явитися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці. У випадку неможливості прибуття військовозобов`язаного, останній повинен повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці ТЦК та СП або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.
Отже, враховуючи, що ОСОБА_4 24.11.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_6 не з`явився та не надав підтверджуючі документи про поважні причини своєї неявки протягом трьох днів, 27.11.2024 року в уповноваженої особи ІНФОРМАЦІЯ_2 вже виник обов`язок скласти протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП.
В даному випадку граничним терміном накладення адміністративного стягнення, відповідно до положень ст.38 КУпАП, є 27.02.2025 року.
Тобто, ще 11.11.2025 року (при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, за фактом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягало закриттю з підстав закінчення строків, передбачених ст.38 КУпАП (за п.7 ч.1 ст.247 КУпАП).
Відповідач вищевказаних доводів позивача не спростував, ухвалу суду від 28.11.2025 року про витребування матеріалів справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП відповідачем не виконано.
У контексті зазначеного, суд акцентує увагу на тому, що відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень саме на відповідача у справі покладено обов`язок в обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності.
Таким чином, доказів в підтвердження правомірності спірної постанови, враховуючи примітку до ст. 210 КУпАП, відповідачем суду не надано.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.
Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Суд зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Згідно ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, оскільки відповідачем не доведено правомірність прийнятої ним спірної постанови у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210КУпАП, тому постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.
Крім того, позивачем заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача на його користь судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 484,48 грн. та 6000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
У відповідності до положень ч.1 ст.139 КАС України, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягає стягненню понесений ним документально підтверджений судовий збір в сумі 484,48 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн.
Керуючись ст.ст.2,5,9,77, 90,139,241-244,246,268-272, 286 КАС України,суд
У Х В А Л И В :
Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.
Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 №1713 від 11.11.2025 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3ст.210 КУпАП закрити.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 , за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , сплачений судовий збір в сумі 484,48 грн. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 6000 гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться місцевий загальний суд як адміністративний суд.

Суддя        Т.В. Голосеніна