Справа № 161/4028/25 	Головуючий у 1 інстанції: Пахолюк А. М. 	
Провадження № 22-ц/802/645/26  	  Доповідач: Федонюк  С. Ю.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2026 року        місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Федонюк С. Ю.,
суддів - Матвійчук Л. В., Бовчалюк З. А.,
з участю:
секретаря судового засідання – Губарик К. А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцької міської ради про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 червня 2025 року,
В С Т А Н О В И В:
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 червня 2025 року позов задоволено.
Визначено ОСОБА_1 додатковий строк два місяці з дня вступу рішення суду в законну силу для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Не погодившись із даним рішенням суду в частині невирішення питання про стягнення судових витрат, 09 грудня 2025 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила змінити його, стягнувши з відповідача Луцької міської ради на її користь сплачений нею судовий збір в розмірі 1211,20 грн.
У відзиві на апеляційну скаргу Луцька міська рада просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги з підстав її необгрунтованості. Вказує, що ОСОБА_1 не врахувала ч.9 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Враховуючи, що ОСОБА_1 внаслідок своїх неправильних дій, а саме неподання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини впродовж шести місяців з часу відкриття спадщини допустила виникнення спору. Отже, при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат слід застосовувати ч. 9 ст. 141 ЦПК України та відповідно покласти судові витрати на позивача.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Просила апеляційну скаргу задовольнити.
Від представника Луцької міської ради також надійшла заява, в якій просить проводити розгляд справи за відсутності представника відповідача. Щодо задоволення апеляційної скарги заперечив.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає зміні.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки рішення суду оскаржується лише в частині судових витрат, то суд апеляційної інстанції в силу норм ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду по суті справи не переглядає та на предмет законності й обгрунтованості рішення в цілому не перевіряє.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 2 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. 
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 при зверненні до суду із даним позовом сплатила судовий збір у розмірі 1211, 20 грн (а. с.1).
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 червня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визначено ОСОБА_1 додатковий строк два місяці з дня вступу рішення суду в законну силу для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.40-41).
Разом з тим, під час розгляду справи судом першої інстанції не вирішено питання щодо судових витрат. 
Слід зазначити, що відповідно до вимог ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Однак, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Як видно із матеріалів справи, оскаржуваним рішенням, яке набрало законної сили 03 липня 2025 року, було вирішено надати позивачці строк два місяці з дня вступу рішення в законну силу для подання заяви про прийняття спадщини. Із заявою про ухвалення додаткового рішення позивачка не зверталась до суду у визначений строк, а подала апеляційну скаргу 09 грудня 2025 року. Отже, вирішити дане питання в порядку ст.270 ЦПК України не виявляється можливим.
За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що резолютивну частину оскаржуваного рішення суду слід змінити, додавши до неї новий абзац, в якому вказати про вирішення питання про стягнення судового збору.
Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Як передбачено ч.4 ст.376 ЦПК України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд не бере до уваги доводи відзиву на апеляційну скаргу відповідача у даній справі щодо застосування наслідків ч.9 ст.141 ЦПК України, оскільки судом при ухваленні рішення по суті було визнано поважними причини пропуску позивачкою ОСОБА_1 строку для подання заяви про прийняття спадщини, а тому суд апеляційної інстанції не може покликатись на те, що позивач зловживала процесуальними правами або спір виник внаслідок її неправильних дій, покладаючи на неї понесені судові витрати.
Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку про задоволення апеляційної скарги і зміни судового рішення із стягненням з відповідача судового збору на користь позивачки.
За змістом частин 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Датою ухвалення постанови у цій справі є 27 травня 2026 року - дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 червня 2025 року в оскаржуваній його частині змінити, додавши п`ятий абзац резолютивної частини рішення суду такого змісту.
Стягнути з Луцької міської ради Волинської області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді