Справа № 186/1019/26
Провадження № 3/0186/297/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
в справі про адміністративне правопорушення
01 липня 2026 року      м. Шахтарське.
Суддя Шахтарського міського суду Дніпропетровської області Янжула С.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшла від Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , працюючої головним фахівцем АТ «Банк «Альянс», проживаючої по АДРЕСА_1 , притягнутої по ч.1 ст.156 КУпАП,
В С Т А Н О В И Л А :
30 квітня 2026 року інспектором СОБ Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області складено протокол ВАД №956293 відносно ОСОБА_1 по ч.1 ст.184 КУпАП, згідно якого вона не в повній мірі виконує свої батьківські обов`язки відносно свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 01 квітня 2026 року о 21:25 годині у групі месенджера «Вайбер» під назвою «Вчителі та учні 5-Б класу» почав надсилати повідомлення з нецензурною лексикою та образливим змістом, що порушує норми етичної поведінки та безпечного освітнього середовища. 
ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 01 липня 2026 року, не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, так як покидає місто згідно розпорядження обласної військової адміністрації про евакуацію дітей. Зазначила також, що з протоколом не згідна, так як скріншоти, які містяться у справі, не належать її синові, доказів цього поліція не надала. Просить закрити справу, так як обставини справи не підпадають під ознаки ч.1 ст.184 КУпАП. 
Вивчивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.
Диспозиція частини першої статті 184 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.
Натомість, у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, що ОСОБА_1 ухилялася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей. Зазначено лише, що вона не в повній мірі виконує свої батьківські обов`язки, що не підпадає під ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.
Також в протоколі не зазначено, в яких саме діях чи бездіяльності полягає невиконання вищезазначених обов`язків з боку ОСОБА_1 . 
Увесь зміст протоколу та матеріали, додані до нього, стосуються лише того, що вчинив неповнолітній син ОСОБА_1 . Однак, вчинення дитиною певних дій не може автоматично вважатися обставиною, яка свідчить про ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов її життя, навчання та виховання.
Згідно характеристики від 01 червня 2026 року на учня ОСОБА_2 , наданої Шахтарською гімназією №3 Шахтарської міської ради, він відвідує уроки, проживає разом з батьками та молодшою сестрою, родина має статус ВПО, житлово-побутові умови задовільні, ОСОБА_3 має окрему кімнату, яка обладнана письмовим столом, кріслом, шафою та ліжком, зовнішній вигляд охайний, доглянутий; батьки хлопця намагаються забезпечити всі необхідні умови для його розвитку та відпочинку, тримають зв`язок з класним керівником. 
Таким чином, наявними матеріалами у справі не доведено, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків відносно своїх дітей. 
При цьому суд (суддя) законодавчо позбавлений права збирати докази вини (брати на себе функції обвинувачення). Це підтверджено не тільки міжнародним правом, але і національної судовою практикою. Принцип диспозитивності є одним із засадничих в українському та міжнародному судочинстві.
Крім того, згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.
Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст.62 Конституції України.
При цьому суд зобов`язаний розглядати справу в межах тверджень про вчинення адміністративного правопорушення, вказаних стосовно особи у протоколі про адміністративне правопорушення.
У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративні правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 року (заява №16347/02), п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 року (заява №17888/12)), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Оскільки доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, суду не надано, так як матеріали справи стосуються лише обставин вчинення неповнолітнім ОСОБА_2 дій, зазначених в протоколі, та ніяким чином не доводять ухилення ОСОБА_1 від виконання батьківських обов`язків, тому справа про адміністративне правопорушення відносно неї підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.24,36,40,40-1, ч.1 ст.184, п.1 ч.1 ст.247, ст.283-284 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП, відносно  ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.
Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Шахтарський міський суд Дніпропетровської області.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя: С.А.Янжула.