ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
18.06.2026	Справа № 910/11001/24	

Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Обслуговуючого кооперативу "Садово-дачне товариство "Зелений Бір", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: 1.Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Розсоха Сергій Сергійович, 2. ОСОБА_3 , 3. ОСОБА_4 , 4. ОСОБА_5 , 5. ОСОБА_6 , 6. ОСОБА_7 про визнання недійним рішення загальних зборів та скасування реєстраційної дії, без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:
Позивачі звернулися до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача, у якому просили: визнати недійсними рішення загальних зборів членів Обслуговуючого кооперативу "Садово-дачне товариство "Зелений Бір" (ЄДРПОУ: 25281170), які оформлені протоколом № 1/2024 від 09.06.2024 року, посвідченим 20.06.2024 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Розсоха Сергій Сергійович за реєстровими № 2672 та № 2673, а також скасувати реєстраційну дію № 1000691070012022952, проведену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах (зміна керівника юридичної особи), Обслуговуючого кооперативу "Садово-дачне товариство "Зелений Бір" (ЄДРПОУ: 25281170) з ОСОБА_1 на ОСОБА_8 , проведену 21.06.2024 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Розсоха Сергій Сергійович.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.06.2026 року позов задоволено повністю, визнано недійсними рішення загальних зборів членів Обслуговуючого кооперативу "Садово-дачне товариство "Зелений Бір", які оформлені протоколом № 1/2024 від 09.06.2024 року, посвідченим 20.06.2024 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Розсохою Сергієм Сергійовичем за реєстровими №№ 2672, 2673, скасовано реєстраційну дію № 1000691070012022952, проведену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах (зміна керівника юридичної особи), Обслуговуючого кооперативу "Садово-дачне товариство "Зелений Бір" з ОСОБА_1 на ОСОБА_8 , проведену 21.06.2024 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Розсохою Сергієм Сергійовичем та стягнуто з Обслуговуючого кооперативу "Садово-дачне товариство "Зелений Бір" на користь ОСОБА_2 4 844,80 грн. судового збору.
09.06.2026 року позивачем-1 до суду подано заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій останній просив стягнути з відповідача 101 600,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 4 844,80 грн. судового збору.
Розглянувши заяву позивача-1 про ухвалення додаткового рішення у справі щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу та витрат зі сплати судового збору, суд зазначає наступне.
Частиною 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Як вбачається з рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2026 у справі № 910/11001/24 судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат, понесених позивачем-1 під час розгляду даної справи на професійну правничу допомогу, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення.
Статтею 221 Господарського процесуального кодексу України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Відповідно до частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
З огляду на наведені приписи господарського процесуального закону та враховуючи, що підлягає ухваленню додаткове рішення про судові витрати, суд вбачає за можливе здійснити розгляд заяви позивача-1 про розподіл судових витрат в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи).
Згідно з частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку, така заява залишається без розгляду.
За загальним правилом судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача (пункти 1, 2 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
Судом встановлено, що в мотивувальній частини рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2026 року зазначено: «Згідно з підпунктом 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлена ставка судового збору - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір" у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Позивачі подали позов до суду в електронній формі з двома вимогами немайнового характеру, в якому повинно бути сплачено судовий збір у розмірі 4 844,80 грн. (2 х 3 028,00 грн. х 0,8).
Натомість, на підтвердження сплати судового збору за подання даної позовної заяви позивачами надано до суду квитанцію № 3344-3869-3823-8887 на суму 6 056,00 грн. (позивач-2) та квитанцію № 6609-0875-0266-0557 на суму 6 056,00 грн. (позивач-1), що в загальному розмірі складає 12 112,00 грн.
Відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, оскільки позов підлягає задоволенню, то за наслідками розгляду справи стягненню з відповідача підлягають судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 844,80 грн. на користь позивача-2 через те, що згідно з даними інформаційної системи Господарського суду міста Києва "Діловодство спеціалізованого суду" сплачений позивачем-2 судовий збір за квитанцію № 3344-3869-3823-8887 на суму 6 056,00 грн. зараховано першочергово до статистичної відомості, ніж сплачений позивачем-1 судовий збір за квитанцію № 3344-3869-3823-8887 на суму 6 056,00 грн.
Враховуючи, що позивачами внесено суму судового збору в більшому розмірі, ніж передбачено законом, переплата в сумі 1 211,20 грн. позивача-2 та в сумі 6 056,00 грн. позивача-1 може бути повернута останнім в порядку статті 7 Закону України "Про судовий збір".».
Отже, з огляду на встановлені в судовому рішенні Господарського суду міста Києва від 03.06.2026 року обставини та результат розгляду цієї справи, відшкодуванню підлягають лише витрати позивача-1 на професійну правничу допомогу, оскільки сплачена позивачем-1 сума судового збору може бути повернута йому в порядку статті 7 Закону України "Про судовий збір".
Тому в задоволенні вимоги викладеної позивачем-1 в заяві про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення з відповідача 4 844,80 грн. судового збору слід відмовити.
Частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з частиною 3, 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем-1 надано суду Договір про надання правової допомоги від 18.03.2024 року, Акт № 1 приймання-передачі виконаних робіт від 26.12.2024 року на суму 56 600,00 грн. та Акт № 2 приймання-передачі виконаних робіт від 30.06.2025 року на суму 45 000,00 грн.
Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 15.06.2021 року справа № 159/5837/19, згідно з якою витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.
Отже, наявними в матеріалах справи доказами підтверджуються обставини надання позивачу професійної правничої допомоги, у зв`язку з чим, зазначені витрати є витратами на професійну правничу допомогу та, відповідно, є судовими витратами в розумінні статті 123 Господарського процесуального кодексу України.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також, критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04, пункт 269).
При цьому, судом враховано, що згідно положень частини 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що узгоджується з принципом змагальності сторін.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Правові висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), у додатковій постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), в постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 753/15687/15-ц, від 26.09.2018 року у справі № 753/15683/15, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.06.2019 року у справі № 910/3929/18.
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 року у справі № 912/1025/20).
З огляду на наданий адвокатом обсяг послуг, суд вважає, що розмір заявлених позивачем-1 витрат на правову (правничу) допомогу у сумі 101 600,00 грн. не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати неспіврозмірні з виконаною роботою у суді, отже їх розмір є необґрунтованими, а їх стягнення з відповідача становитиме надмірний тягар для останнього, що не узгоджується із принципом розподілу таких витрат.
Дослідивши опис наданих послуг, приймаючи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, суд дійшов висновку, що обґрунтованою та співмірною зі складністю справи та фактично наданими послугами є витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн., а вказані витрати - покладаються на відповідача відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку із задоволенням позовних вимог позивачів.
Керуючись статтями 86, 129, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі задовольнити частково.
Стягнути з Обслуговуючого кооперативу "Садово-дачне товариство "Зелений Бір" (04077, місто Київ, вулиця Дніпроводська (вздовж річки Дніпро); ЄДРПОУ: 25281170) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) 30 000 (тридцять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
В задоволенні іншої частини заяви відмовити.
Після вступу додаткового рішення в законну силу видати наказ.
Додаткове рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, які визначені статтею 241 та розділом ІV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.О. Чебикіна