ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України
28 травня 2026 року
м. Харків
справа № 639/7899/25
провадження № 22-ц/818/2526/26
Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого - Пилипчук Н.П.,
суддів колегії - Тичкової О.Ю., Яцини В.Б.
за участю секретаря - Муренченко С.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харків цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Янковського Вячеслава Володимировича на рішення Новобаварського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2025 року, постановлене суддею Марченко В.В., 
В С Т А Н О В И В :
У жовтні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача загальну суму заборгованості за кредитним договором № 695538 від 29.03.2023 року у розмірі 108 719, 99 грн., судовий збір у розмірі 2 422, 40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000, 00 грн. 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 29.03.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "СЕЛФІ КРЕДИТ" та ОСОБА_1 укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту по продукту "NewShort@ № 695538, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти в розмірі 15 000, 00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на у мовах, визначених договором.
01.02.2024 року ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали Договір факторингу № 01022024. Згідно вищевказаного Договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ", включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 695538 від 29.03.2023 року.
Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, яка становить 108 719, 99 грн. з яких: 14 999, 99 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 93 720, 00 грн. - прострочена заборгованість за процентами.
Рішенням Новобаварського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2025 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість у розмірі 29 999 грн. 98 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 668 (шістсот шістдесят вісім) грн. 34 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 3 000 (три тисяч) грн. 00 коп.
В апеляційній скарзі представник відповідача просить рішення суду першої інстанції скасувати, у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що у додатку до листа АТ «А-БАНК» мається інформація лише про рух коштів за 29.03.2023 - надходження на банківську картку № НОМЕР_1 грошових коштів в сумі 15000 грн. з призначенням платежу «зарахування на картку», але у цьому додатку відсутня інформація стосовно платника, а саме найменування особи, яка перерахувала ці кошти, що позбавляє можливості проведення ідентифікація цієї особи, а відповідно такий документ не може вважатися належним доказом, якій підтверджує перерахування коштів на рахунок ОСОБА_1 саме ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», а не будь-якою іншою особою. Вказує, що у Відзиві на позовну заяву та Запереченнях представник відповідача зазначав, що в березні 2023 року у відповідача склалося тяжке фінансове становище, що було викликано хворобою його похилих батьків, в зв`язку із чим останній вимушений був звертатися до декількох осіб, в тому числі і до ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» щодо позичання грошових коштів на відповідне лікування, які він і отримував від різних осіб саме у кінці березня 2023 року. Зазначає, що 14 листопада 2025 року, ОСОБА_1 звернуся до АТ "А - БАНК" із заявою, де просив: « І. Надати у письмовій формі наступну інформацію: - чи проводилась ідентифікація особи Платника, від якого на мою банківську картку № НОМЕР_1 29.03.2023 року надійшли грошові кошти в сумі 15000 грн з призначенням платежу «зарахування на картку»; - у разі проведення такої ідентифікація, надати данні (найменування) цієї особи, між тим банк не надав ніякої відповіді на зазначену заяву. Таким чином, неможливість здійснення ідентифікації особи, яка перерахувала 29.03.2023 року на банківську картку № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 15000 грн. з призначенням платежу «зарахування на картку» свідчить про відсутність належних та допустимих доказів про те, що ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» виконало свої зобов`язання за кредитним договором, а саме надало Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. Вказує, що позивач не надав до суду саме первинних документів в якості доказів про те, що ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» виконало свої зобов`язання за кредитним договором.
Представник позивача надав письмові пояснення та зазначив, що Згідно пп. 2.1. кредитного договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_2 . На підтвердження перерахування коштів Позивачем було надано копію Повідомлення про перерахування коштів Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №695538 від 29.03.2023 року. Звертає увагу суду, що між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ПЕЙТЕК» укладено договір про організацію переказу грошових коштів №03052022-1 від 03.05.2022 року, згідно умов якого ТОВ «ПЕЙТЕК» здійснило перерахування коштів на платіжну картку Відповідача, зазначену в кредитному договорі. Таким чином, Повідомлення про перерахування коштів за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №695538 від 29.03.2023 року містить всі необхідні реквізити електронного розрахункового документа: дату і номер; назву, номер транзакції в системі ТОВ «Пейтек» та ТОВ «Селфі Кредит», Session ID, сайт торгівця, код авторизації, Банк-еквайр, призначення платежу, суми цифрами, що відповідає вимогам чинного законодавства. Відповідачем, не було надано жодних власних контррозрахунків на спростування наявності та розміру заборгованості. У частині щодо виписок, слід зауважити, що виписка по картковому рахунку справді може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту та відсотками, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами. ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» не створює окремий рахунок для Позичальника, а надає кошти на уже існуючий, а, отже, не може мати доступу до таких рахунків для того, аби отримати інформацію щодо вчинених фінансових операцій. Звертає увагу, що згідно відповіді Банку - емітента картки відповідача, на яку перераховувалися кошти за кредитним договором №695538 від 29.03.2023 року, підтверджується відповідне зарахування коштів.
Представник відповідача надав відповідь на відзив та вважав за необхідне звернути увагу суду, що позивач взагалі не надавав до суду зазначений ним у додатках до позову документ під номером 8: «Засвідчена копія Повідомлення про перерахування коштів за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №695538 від 29.03.2023 року (оригінал знаходиться у позивача)», не зважаючи на те що позивач посилається на цей документ, як на доказ у справі щодо перерахування грошових коштів відповідачу за Кредитним договором. Також, матеріали справи не містять договору про організацію переказу грошових коштів №03052022-1 від 03.05.2022 року (копії), укладеного між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ПЕЙТЕК», на який посилається представник позивача у своїх письмових поясненнях. Зазначає, що наданий позивачем "Розрахунок заборгованості за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №695538 від 29.03.2023 року", що містить деталізовані щоденні нарахування процентів, комісій та штрафів, не дозволяє встановити рух коштів та розмір заборгованості без надання належних та допустимих доказів щодо перерахування зазначених грошових коштів саме Відповідачу. Наголошує, що представник позивача не надає до суду саме первинних документів в якості доказів про те, що ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» виконало свої зобов`язання за кредитним договором, тобто надало Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору на який посилається позивач у своєму позові.
Представник позивача надав відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що наявність чи відсутність Договору №03052022-1 від 03.05.2022 року не впливає на сам факт виникнення боргу, якщо він підтверджується договорами, актами або іншими документами. На підтвердження укладення кредитного договору Позивачем до позовної заяви було надано копію кредитного договору №695538 від 29.03.2023 року, копію графіку платежів та копію паспорту споживчого кредиту, які підписані ОСОБА_1 Наголошує, що ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» не є стороною Договору про організацію переказу грошових коштів №03052022-1 від 03.05.2022 року. Якщо його наявність є критично важливою для вирішення спору, Відповідач мав можливість ініціювати витребування відповідних доказів у ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» або безпосередньо у ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», яке є стороною зазначеного договору. Щодо інших аргументів Відповідача ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» надало відповідь у письмових поясненнях та вважає, що докази додані до матеріалів справи є достатніми для вирішення справи по суті.
У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом першої інстанції встановлено, що 29.03.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "СЕЛФІ КРЕДИТ" та ОСОБА_1 укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту по продукту "NewShort@ № 695538, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти в сумі 15 000, 00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит, плату за кредит, інші платежі передбачені Договором. 
01.02.2024 року ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», укладено Договір факторингу № 01022024, у відповідності до умов якого, ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" передає ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» приймає належні ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. 
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 01022024 від 01.02.2024 року, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло право вимоги до відповідача в розмірі 108 719, 99 грн.
ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, не вносить грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками у порядку та розмірах, передбачених кредитним договором.
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 695538 від 29.03.2023 року, заборгованість ОСОБА_1 складає 108 719, 99 грн., з яких: 14 999, 99 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 93 720, 00 грн. - заборгованість по процентам.
Відповідачу було надіслано письмову Претензію про погашення кредитної заборгованості.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору вимог закону.
Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту.
Згідно ч. 2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Відповідно до п.5 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Статтями 7 та 8 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що продавець (виконавець, постачальник) товарів, робіт, послуг в електронній комерції під час своєї діяльності та у разі поширення комерційного електронного повідомлення зобов`язаний забезпечити прямий, простий, стабільний доступ інших учасників відносин у сфері електронної комерції до інформації про себе, визначену законодавством, а покупець, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення.
Згідно зі ст.10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).
Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначений Порядок укладення електронного договору.
Відповідно до ч. 4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 даного Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
29 березня 2023 року ОСОБА_1 підписав договір про споживчий кредит № 695538, одноразовим ідентифікатором 29.03.2023 о 12:45:55.
В підписаному договорі сторони передбачили всі істотні умови кредитного договору.
Строк кредитування 350 дні (п.1.4. Договору).
Відповідно до п.1.5.1 Договору стандартна процента ставка становить 2,2% в день
Згідно п.2.1 кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на поточний рахунок споживача за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_2 .
Відповідно до п.2.2 Договору сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом двох днів з моменту укладання цього Договору.
ОСОБА_1 29.03.2023 року підписав паспорт споживчого кредиту одноразовим ідентифікатором М447.
Згідно листа ТОВ «Пейтек» (а.с. 34) вбачається, що ТОВ "Селфі Кредит" свої зобов`язання перед Відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 15000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку Відповідача № НОМЕР_2 , яка зазначена у кредитному договорі.
Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до положень ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Отже, у зв`язку з наявністю заборгованості за кредитним договором банк звернувся до суду з позовом саме про стягнення заборгованості за кредитним договором, що є обраним позивачем способом захисту свого порушеного цивільного права, спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України.
Позивач зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а відповідач, всупереч викладеним у кредитному договорі умовам, в установлені терміни не повернув належні до сплати грошові суми.
Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі N 129/1033/13-ц (провадження N 14-400цс19)).
Як на підставу для задоволення вимог апеляційної скарги, скаржник посилається на те, що позивачем не доведено за допомогою належних та допустимих доказів факт перерахування коштів на рахунок ОСОБА_1 саме ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», а не будь-якою іншою особою.
З такими аргументами скаржника колегія суддів не погоджується, з огляду на таке.
Матеріалами справи підтверджено, що 29 березня 2023 року у відповідності до Закону «Про електронну комерцію», ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 уклали договір про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort», за умовами якого позикодавець надав, шляхом перерахування відповідачу на вказаний ним картковий рахунок грошові кошти у розмірі 15000 грн на умовах строковості, зворотності та платності, які відповідач зобов`язався повернути.
Цього ж дня, тобто 29 березня 2023 року, вказана сума позики була перерахована відповідачу на платіжну картку № НОМЕР_2 , що підтверджується листом ТОВ «Пейтек» (а.с. 34) та відповіддю АТ «А-Банк», в якій зазначено, що картка НОМЕР_2 емітована на ім`я ОСОБА_1 та 29.03.2023 року, тобто в день укладення договору на вказану картку було зараховано 15 000 грн.
Доказів того, що вказана картка не належить відповідачу, або на останню не було зараховано 15000 грн. на виконання умов кредитного договору, скаржником не надано.
Крім того, скаржником не надано доказів того, що номер телефону ( НОМЕР_3 ), який використувався під час укладення кредитного договору йому не належить, та не є його фінансовим номером, що унеможливлювало б підтвердження проведення операції по підписанню договору.
Наведені вище обставини скаржником усупереч ст. 12,81 ЦПК України не спростовані, що є його процесуальним обов`язком, при цьому позивачем надані докази, які спростовують наведені вище доводи скаржника, оскільки слугують підтвердженням існування між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 кредитних правовідносин.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п. 62 Постанови «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України» визначено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із клієнтських рахунків обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.
Статтею 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк є банківською таємницею.
Згідно пункту 2 статті 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківською таємницею, зокрема, є інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта, вчинені ним правочини.
Відповідно до ст. 62 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» визначено порядок розкриття банками банківської таємниці, зокрема, за рішенням суду.
Таким чином, виписка по рахунку клієнта, належать до інформації, що є банківською таємницею, порядок розкриття якої визначений Законом.
Окрім того, згідно пункту 5 ч. 1 статті 10 Закону України «Про платіжні послуги» до надавачів платіжних послуг належать фінансові установи, що мають право на надання платіжних послуг.
Частиною 3 ст. 10 Закону України «Про платіжні послуги» встановлено, що фінансові установи мають право на провадження діяльності з надання фінансових платіжних послуг лише після отримання ними ліцензії відповідно до цього Закону (крім банків) та за умови включення до Реєстру, якщо інше не передбачено цим Законом.
Оскільки ТОВ «Селфі кредит» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, тому не може надати первинні банківські документи.
Разом з тим, ОСОБА_1 не спростовано факт надання ним всіх особистих ідентифікуючих даних, його платіжної картки, без надання яких і відповідного підтвердження, ознайомлення з відповідними умовами та правилами отримання та повернення кредитних коштів, відповідний кредит не міг бути наданий.
За таких обставин колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення суду, з мотивів наведених у апеляційній скарзі.
Апеляційна скарга не містить незгоди з рішенням суду в частині стягнення витрат на правову допомогу. 
Порушень судом норм процесуального права колегією суддів не встановлено.
Отже доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Янковського Вячеслава Володимировича - залишити без задоволення.
Рішення Новобаварського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2025 року - залишити без змін.
Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Головуючий -        Н.П. Пилипчук

Судді -        О.Ю. Тичкова

В.Б. Яцина