Справа № 364/618/26
Провадження № 2-а/364/12/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2026 Володарський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Макаренко Л. А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) за правилами розгляду окремих категорій адміністративних справ з особливостями, визначеними в статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), в приміщенні Володарського районного суду Київської області в селищі Володарка Білоцерківського району Київської області адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_2 ), 
про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 10.06.2026 № R573799, передбачене частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП), –
ВСТАНОВИВ:
До Володарського районного суду Київської області 16.06.2026 надійшов зазначений позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 10.06.2026 № R573799, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП, в якій Позивач просить суд: визнати протиправною та скасувати названу постанову, закрити справу про адміністративне правопорушення через відсутність складу адміністративного правопорушення, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Відповідача на користь Позивача понесені судові витрати.
На обґрунтування заявленої позовної вимоги Позивач у позовній заяві зазначив, що 10.06.2026 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 винесено оскаржувану постанову № R573799 за результатами розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно Позивача, відповідно до якої останній не пройшов військо-лікарську комісію у строк до 05.06.2025 як особа, визнана обмежено придатною до військової служби, будучи зобов`язаним пройти такий огляд до 05.06.2025 включно. Відповідно до цієї постанови, Позивач ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію та, відповідно, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП, у зв`язку з чим на нього оскаржуваною постановою накладено штраф у розмірі 17 000 грн. 
Позивач не погоджується із зазначеними обставинами та вважає оскаржувану постанову такою, що підлягає скасуванню, оскільки на момент розгляду справи та винесення цієї постанови строк, визначений частиною сьомою статті 38 КУпАП закінчився, що виключає можливість накладення на нього адміністративного стягнення. Крім того, зазначена постанова не містить докази вручення йому повістки, ознайомлення з її змістом або отримання будь-якого іншого повідомлення про необхідність прибуття до РТЦК.

Ухвалою суду від 22.06.2026 відкрито провадження у справі, вирішено питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та їх виклику у судове засідання за наявними у справі матеріалами (письмове провадження) за правилами розгляду окремих категорій адміністративних справ з особливостями, визначеними в статті 286 КАС України, встановлено Відповідачеві строк для подання відзиву з викладенням заперечення проти позову до 29.06.2026, зобов`язано Відповідача як суб`єкта владних повноважень у цей же строк надати суду всі матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо Позивача, що були взяті до уваги при прийнятті оскаржуваною постанови, із роз`ясненням, що у разі ненадання Відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин судом буде вирішено справу за наявними матеріалами справи (частина шоста статті 162 КАС України). Також судом було роз`яснено учасникам справи строк розгляду справи, визначений статтею 286 КАС України, – не пізніше 02.07.2026.
З огляду на це та дату відкриття судом провадження у цій справі строк її розгляду, як зазначено вище, спливає 02.07.2026; як вбачається з матеріалів справи, жодна із сторін не заявила клопотання про розгляд справи в іншому порядку.
Зокрема, Позивачем отримано зазначену ухвалу суду 30.06.2026, що підтверджено матеріалами справи (а.с. 20).
Відповідач, отримавши 26.06.2026 зазначену вище ухвалу суду від 22.06.2026, що підтверджено матеріалами справи (а.с. 20), зокрема відповідним поштовим повідомленням про вручення рекомендованої кореспонденції (а.с. 19), протягом встановленого судом строку, ані пізніше відзиву на позовну заяву, а так само і витребувані судом матеріали, що були взяті до уваги Відповідачем при прийнятті оскаржуваною постанови, до суду не подав.
У зв`язку з цим та враховуючи ненадання Відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами на підставі частини шостої статті 162 КАС України. 

Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України), вирішуючи справу, виходить з такого.

З наявних письмових матеріалів справи, доданих до позовної заяви, судом встановлено, що 10.06.2026 начальником Білоцерківського РТЦК ухвалено постанову за № R573799 щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП; копія постанови додана до позовної заяви (а.с. 6). Цією постановою Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 17 000 грн, оскільки Позивач, як зазначено в оскаржуваній постанові, не пройшов (відмовився від проходження) ВЛК (пункт 2 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист»), тим самим порушивши вимоги законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП.
Натомість, як стверджується Позивачем у позовній заяві, він повістки про виклик до РТЦК не отримував, а строк притягнення його до відповідальності, визначений статтею 38 КУпАП, минув. 

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані, зокрема: 
з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України – за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України – за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;
проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Частиною першою статті 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Частиною третьою названої статті 210-1 КпАП України встановлено відповідальність за вчинення зазначених дій в особливий період.

За конституційними гарантіями, визначеними частиною третьою статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися, зокрема, на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
В ухвалі про відкриття провадження в даній справі судом роз`яснено Відповідачу як суб`єкту владних повноважень, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача; при цьому у таких справах суб`єкт владних повноважень (Відповідач) не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина друга статті 77 КАС України).
Проте Відповідачем не було надано суду матеріалів згаданої адміністративної справи щодо Позивача, а так само будь-яких доказів на підтвердження правомірності винесеної щодо нього постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та/або спростування викладених Позивачем у позовній заяві обставин.
З огляду на це суд не може дослідити та перевірити процесуальним шляхом обставини справи, зокрема наявність/відсутність підстав притягнення Позивача до адміністративної відповідальності, докази щодо доведеності в його діях складу відповідного адміністративного правопорушення відсутні, а відтак залишаються неспростованими твердження Позивача про те, що він не порушував вимоги Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»; доказів протилежного, в тому числі доказів на підтвердження належних викликів Позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 , доказів непроходження/відмови від проходження ВЛК, доказів дотримання строків притягнення Позивача до адміністративної відповідальності матеріали справи не містять, суду Відповідачем надані не були. 

Права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, визначені статтею 268 КУпАП, за частиною першою якої така особа має право, зокрема, знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою адвоката тощо. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 
Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (постанова Верховного Суду від 15.03.2019 у справі № 204/2352/16-а тощо).
Отже, з`ясувати дотримання наведених вище законодавчих вимог судом не вбачається можливим за наявними матеріалами справи та відсутністю відзиву Відповідача із запереченнями проти позову і ненаданням доказів на їх підтвердження, а так само матеріалів справи, за результатами розгляду яких було прийнято оскаржувану постанову.

Зважаючи на усе наведене, суд дійшов до переконання, що Відповідачем не доведено належними і допустимими доказами правомірності винесеної щодо Позивача постанови, тому позов останнього підлягає задоволенню, а оскаржувана ним постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення (пункт 3 частини третьої статті 286 КАС України).
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Документально підтвердженими судовими витратами в цій справі є витрати Позивача зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 665,60 грн (а.с. 1, 14), які слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань на користь Позивача.
Частиною четвертою статті 229 КАС України передбачено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Керуючись статтями 2, 9, 77, 62, 139, 162, 241-245, 251, 255, 268, 286 КАС України, суд –
УХВАЛИВ:
Задовольнити позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 про скасування постанови від 10.06.2026 № R573799 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП.
Скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10.06.2026 № R573799 про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ), адміністративного стягнення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП у розмірі 17 000,00 грн.
Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ), до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ; НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ), судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 (шістдесят) коп.
Надіслати копії цього рішення суду учасникам справи.
Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, обчислюючи зазначений строк з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження – з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя       Л. А. Макаренко