КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
03680 м. Київ , вул. Солом`янська, 2-а 

Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/6145/2025 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року м. Київ
Справа № 760/20169/24

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді-доповідача Ящук Т.І., 
суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М. 
за участю секретаря судового засідання Слив`юк С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 16 липня 2025 року, постановлену у складі судді Застрожнікової К.С.,
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Фінансів» до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Ренесанс Компані», ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання права іпотекодержателя та скасування рішень,

встановив:

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 30 травня 2025 року заяву позивача ТОВ «Світ Фінансів» про забезпечення позову задоволено.
Накладено арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровану на праві власності за ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2215021880000.
10 червня 2025 року відповідач ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, застосованих на підставі ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 30 травня 2025 року. 
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 16 липня 2025 року в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.
Не погоджуючись з ухвалою суду, відповідач ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким скасувати заходи забезпечення позову. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що у провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом ТОВ «Світ Фінансів» до  ОСОБА_2 , ТОВ «Ренесанс Компані», ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання права іпотекодержателя та скасування рішень.
ТОВ «Світ Фінансів» було достеменно відомо про смерть власника квартири та відкриття спадкової справи. При цьому закономпрямо передбачено порядок звернення до спадкоємців іпотекодавця та задоволення вимог кредитора, які не передбачають жодного стягнення на предмет іпотеки.
Позивач здійснив усвідомлений незаконний продаж квартири спадкоємця, отримавши грошові кошти в сумі 598 000 грн. за такевідчуження, і позивачем не було обґрунтовано, яким чином відповідачами порушено його право, за умови, що ним було отримано дохід від продажу квартири. В подальшому, під час вже другої угоди між ТОВ «Ренесанс Компані» та ОСОБА_2 , позивач надав добровільну заяву-згоду до нотаріуса про скасування іпотечного обтяження. 
У ТОВ «Ренесанс Компані» та ОСОБА_2 , які в подальшому були власниками квартири, відсутні будь-які претензії одне до одного та до позивача ТОВ «Світ фінансів», жодного позову про повернення коштів за продаж квартири не було подано по день звернення із заявою про забезпечення позову. Тобто ТОВ «Світ Фінансів» отримав гроші за продаж квартири, що є черговим доказом шахрайства, якому буде надано оцінку правоохоронними органами.
На спірне нерухоме майно вже накладено декілька обтяжень, в тому числі і в межах кримінального провадження, розслідування якого ще не завершено. Ініціювання зняття такого арешту є неможливим. З первинного кримінального провадження вже виділено матеріали стосовно представника ТОВ «Світ Фінансів» та ТОВ «Ренесанс Компані», а також стосовно приватного виконавця Єфіменко Д.О., який незаконно зняв арешт з квартири померлого ОСОБА_5 . В усіх кримінальних провадження потерпілими особами є мати та донька померлого, який був власником квартири.
Підставами для неодноразових звернень ОСОБА_1 за судовим захистом і за захистом до правоохоронних органів стали протиправні дії з незаконного відчуження квартири ОСОБА_5 , що були вчинені, зокрема, представниками ТОВ «Світ фінансів», ТОВ «Ренесанс Компані» та ОСОБА_2 . 
До кола спадкоємців померлого входить його малолітня донька, права якої було грубо порушено при незаконному відчуженні спадкового майна. 
Повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову вважає слід кваліфікувати як зловживання матеріальними та процесуальними правами, оскільки ТОВ «Світ Фінансів» отримав гроші за продаж квартири, сплатив послуги нотаріуса та за послуги з оцінки квартири, після чого надав власну згоду на перепродаж квартири і зняття всіх іпотечних обтяжень.
Порядок пред`явлення кредиторських вимог до спадкоємців чітко передбачено нормами ЦК України та ніяк не передбачає собою поновлення прав колишнього іпотекодержателя, який добровільно, всупереч закону, здійснив відчуження предмета іпотеки, отримавши гроші за продаж в сумі 598 000 грн., надавши згоду на подальший продаж квартири та зняття записів про іпотеку. Можливість відновлення запису про іпотеку як спосіб захисту в такому разі взагалі не передбачено жодним законом. Винятком є лише бажанням суду проявити ініціативу та захистити шахраїв за рахунок прав, в тому числі і малолітньої дитини.
Разом з тим, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд взагалі не обґрунтував, за яких підстав в інтересах позивача має бути накладений арешт на квартиру, якщо позивач, будучи обізнаний про смерть власника квартири, свідомо та добровільно продав таке нерухоме майно, отримавши за це прибуток, та в подальшому свідомо та добровільно подав заяви про скасування записів про іпотечні обтяження та заборони. Яким чином нині у позивача взагалі є якісь права відносно відповідачів, та на захист яких прав судом застосовано заходи забезпечення позову.
При цьому, суд взагалі зневажив те, що відповідачі вже п`ять років намагаються захистити свої права в судовому порядку, витрачаючи свої кошти, час та емоційні сили, а також звертаючись до правоохоронних органів.
Таким чином, суд першої інстанції неповно встановив обставини, які мають значення для справи, надав неналежну оцінку суті спірних правовідносин, внаслідок чого виніс незаконну та необгрунтовану ухвалу про відмову в скасуванні заходів забезпечення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Світ Фінансів» просить залишити її без задоволення, ухвалу суду першої інстанції - без змін, зазначаючи, що доводи апеляційної скарги про надання Товариством добровільної письмової згоди щодо зняття наявної іпотечної заборони та подальшого відчуження квартири з отриманням на свій банківський рахунок грошових коштів за продаж такої квартири на користь ТОВ «Ренесанс Компані», є необґрунтованими, оскільки право іпотекодержателя у ТОВ «Світ Фінансів» відносно квартири на сьогодні існує саме за наслідками визнання договору купівлі-продажу недійсним, незалежно від того, повернуто чи не повернуто покупцю - ТОВ «Ренесанс Компані» - отримані за недійсним договором грошові кошти за продану квартиру в порядку статті 38 Закону України «Про іпотеку». Факт виконання або невиконання реституційних обов`язків за наслідками визнання недійсним договору купівлі-продажу, який було укладено між Товариствами, аж ніяк не скасовує обов`язок спадкоємців відповідати за борги спадкодавця в межах отриманого успадкованого нерухомого майна.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 підтримала вимоги апеляційної скарги, просила її задовольнити з викладених у ній підстав.
В судовому засіданні представник позивача ТОВ «Світ Фінансів» - Бут О.В. заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні з підстав, викладених у відзиві.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином, що не перешкоджає апеляційному перегляду ухвали відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників відповідача і позивача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відмовляючи в задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що жодних переконливих аргументів та доказів, на підставі яких суд міг би прийняти рішення про скасування вжитих заходів забезпечення позову, сторона відповідача не надала та не навела.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає фактичним обставинам і нормам процесуального права, зважаючи на наступне.

З виділених матеріалів справи вбачається, що у провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом ТОВ «Світ Фінансів» до ОСОБА_2 , ТОВ «Ренесанс Компані», ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , в якому позивач просить:
- визнати за ТОВ «Світ Фінансів» право іпотекодержателя щодо іпотечного майна - квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 - на підстав іпотечного договору від 15 серпня 2008 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «КБ «Надра» та ОСОБА_5 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Саприкіною О.С., зареєстрованого в реєстрі № 1528;
- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним № 59143522 від 07 липня 2021 року, прийнятого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецом Р.О., яким припинено іпотеку на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;
- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним № 59144248 від 07 липня 2021 року, прийнятого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецом Р.О., яким виключено заборону з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги мотивовані тим, що 15 серпня 2008 року між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір №08/08/2008/840K1543, за умовами якого останньому надано кредит в розмірі 199 948,00 доларів США з строком повернення до 10 серпня 2028 року, який був забезпечений іпотечним договором від 15 серпня 2008 року. Предметом іпотеки виступала квартира АДРЕСА_2 .
У зв`язку з нотаріальним посвідченням іпотечного договору, 15 серпня 2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Саприкіною О.С. було накладено заборону відчуження зазначеної у договорі квартири до припинення іпотечного договору, про що в реєстрі було зроблено відповідний запис за № 1529.
Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 24 квітня 2012 року у справі № 2-1311/2011, з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 стягнуто на користь ВАТ «КБ «Надра» заборгованість за вищевказаним кредитним договором у зв`язку з невиконанням взятого на себе зобов`язання.
Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 07 листопада 2012 року заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 24 квітня 2012 року скасовано в частині позовних вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_7 та ухвалено у відповідній частині нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні зазначених позовних вимог. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
29 травня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» і ТОВ «Світ Фінансів» укладено договір про відступлення права вимоги № GL3N216952, відповідно до якого позивач набув право вимоги за кредитним договором від 15 серпня 2008 року № 08/08/2008/840K1543 та іпотечним договором від 15 серпня 2008 року.
Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним № 52527046 від 03 червня 2020 року, прийнятого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кисельовою Н.В. замінено іпотекодержателя з ПАТ «КБ «Надра» на ТОВ «Світ Фінансів» у зв`язку з укладенням договору про відступлення права вимоги.
10 вересня 2020 року на поштову адресу іпотекодавця ОСОБА_5 позивач направив вимогу про виконання зобов`язання з погашення заборгованості за кредитним договором, в якому повідомив, що у разі невиконання цієї вимоги протягом тридцяти днів, він має намір звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до іпотечного договору шляхом продажу предмету іпотеки третій особі в порядку, передбаченому статтею 38 Закону України «Про іпотеку».
З огляду на те, що ОСОБА_5 зазначеної вимоги не було виконано, 06 листопада 2020 року між позивачем і ТОВ «Ренесанс Компані» був укладений договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого право власності на квартиру перейшло до ТОВ «Ренесанс Компані».
У зв`язку з реалізацією предмету іпотеки, 07 липня 2021 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу з листами-повідомленнями за № 07/07-21-02 і № 07/07-21-03, в яких просив виключити запис про іпотеку (лист за вих. № 07/07-21-02) і запис про заборону відчуження нерухомого майна (лист за вих. № 07/07-21-03) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Крім цього, 07 липня 2021 року між ТОВ «Ренесанс Компані» та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
У грудні 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , яка діяла в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , звернулися до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом, в якому просили:
- визнати недійсним договір про відступлення права вимоги за кредитним договором № 08/08/2008/840K1543, укладеного між ПАТ «КБ «Надра» і ТОВ «Світ Фінансів» 29 травня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кисельовою Н.В.;
- визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 63,60 кв.м., з яких житлова - 35,70 кв.м., укладеного 06 листопада 2020 року між ТОВ «Світ Фінансів» і ТОВ «Ренесанс Компані».
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 18 серпня 2021 року у справі № 760/27313/20, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року і постановою Верховного Суду від 26 квітня 2022 року, позов задоволено частково, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 63,60 кв.м., з яких житлова - 35,70 кв.м., укладеного 06 листопада 2020 року між ТОВ «Світ Фінансів» і ТОВ «Ренесанс Компані». В іншій частині позову - відмовлено. Суд виходив з того, що договір купівлі-продажу було укладено всупереч закону - після смерті іпотекодавця, про що позивач був обізнаний.
Таким чином, внаслідок визнання договору купівлі-продажу недійсним за позивачем зберігається право вимоги щодо виконання спадкоємцями основного зобов`язання в межах обсягу прийнятої спадщини та право іпотекодержателя щодо нерухомого майна, яке є предметом іпотеки за іпотечним договором.
З огляду на те, що позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку внести записи про іпотеку до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, оскільки станом на день пред`явлення позову право власності на житло було зареєстроване за ОСОБА_2 , тобто за новим правонабувачем, відмінним від особи, з якою був укладений іпотечний договір, а тому позивачу буде відмовлено у вчиненні відповідної реєстраційної дії на підставі статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 16 грудня 2024 року позов прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі.
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 30 травня 2025 року заяву позивача ТОВ «Світ Фінансів» про вжиття заходів забезпечення позову - задоволено.
Вжито заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру АДРЕСА_3 .
Необхідність вжиття заходів забезпечення позову позивач обґрунтовував тим, що відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , вживаються заходи з метою уникнення юридичної відповідальності внаслідок невиконання зобов`язань за кредитним договором від 15 серпня 2008 року № 08/08/2008/840K1543.
Визнання рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 18 серпня 2021 року у справі № 760/27313/20 недійсним договору купівлі-продажу квартири, укладеного між ТОВ «Світ Фінансів» і ТОВ «Ренесанс Компані», дозволило відповідачам звернутися з новим позовом про витребування цієї квартири з володіння відповідача ОСОБА_2 та скасування рішення про державну реєстрацію прав і їх обтяжень за індексним номером 59151747 від 07 липня 2021 року.
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2024 року у справі № 760/2595/22, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 26 лютого 2025 року, позов ОСОБА_1 , яка діяла у власних інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до ОСОБА_2 і ТОВ «Ренесанс Компані», треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_4 , приватний виконавець Єфіменко Д.О., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу міста Києва Швець Р.О. і ТОВ «Світ Фінансів», про визнання правочину недійсним, витребування майна та скасування рішення про державну реєстрацію - задоволено частково.
Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_3 , та скасовано рішення про державну реєстрацію прав і їх обтяжень за індексним номером 59146216 від 07.07.2021, номер запису про право власності/довірчої власності: 42860236, і рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, за індексним номером 59151747 від 07.07.2021, вид обтяження: заборона на нерухоме майно. 
З 21 травня 2025 року право власності зареєстроване за ОСОБА_5 . 
Окрім цього, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень було внесено такі записи про обтяження на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 :
- за номером 51073998 у вигляді арешту, накладеного ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 30 червня 2023 року у справі № 760/13770/23, провадження № 1-кс/760/6066/23;
- за номером 49502557 у вигляді арешту, накладеного ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 16 лютого 2022 року у справі № 760/13770/23;
- за номером 39870046 у вигляді арешту, накладеного ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 17 грудня 2020 року у справі № 760/27313/20, обтяження припинено;
- за номером 42865386 у вигляді заборони на нерухоме майно у зв`язку з укладенням 07 липня 2021 року договору купівлі-продажу квартири між ТОВ «Ренесанс Компані» і ОСОБА_2 , обтяження припинено.
Крім цього, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легким В.В. як державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_3 за спадкодавцем ОСОБА_5 .
Таким чином, на думку позивача, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , здійснили дії, що свідчать про їхній намір здійснити оформлення права власності на нерухоме майно, стосовно якого у позивача наявне право іпотекодержателя, однак він позбавлений можливості внести відповідний запис до Державного реєстру іпотек до вирішення цього юридичного спору.
Накладаючи арешт на нерухоме майно ухвалою від 30 травня 2025 року, суд першої інстанції виходив з того, що забезпечення позову є тимчасовим заходом, а також, врахувавши обставини наявності спору між сторонами, існування невиконаного грошового зобов`язання за кредитним договором, укладеним за життя спадкодавця ОСОБА_5 , наявністю спадкоємців після його смерті, які звернулись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, обставин, встановлених рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2024 року, яке набрало законної сили, тому дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення позову у даній справі може утруднити чи зробити неможливим виконання у майбутньому рішення суду, оскільки існує ризик відчуження спадкоємцями спірної квартири на користь третіх осіб, а тому заява про забезпечення позову підлягала задоволенню.
З клопотанням про скасування заходів забезпечення позову відповідач ОСОБА_1 звернулася 10 червня 2025 року, доводи якого аналогічні доводам апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої і другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Пунктом 1 частини першої і частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Таким чином, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів у судовому процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, ухваленого у відповідній справі.
Метою застосування заходів забезпечення позову є, перш за все, захист прав позивача до ухвалення рішення у справі.
За юридичним висновком Конституційного Суду України, викладеного в Рішенні від 31.05.2011 р. № 4-рп/2011, з метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову. Цей інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод особи, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя. Забезпечення позову стосується всіх стадій судового провадження (підготовка, призначення, розгляд справи) і є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для особи рішення, оскільки забезпечення позову спрямоване на недопущення ситуацій, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.
Верховний Суд у своїх постановах неодноразово висловлював думку про те, що основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб. Інститут забезпечення позову є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права (постанови Верховного Суду від 03 жовтня 2019 р. у справі № 640/19275/18; від 06 грудня 2022 р. у справі № 140/8745/21; від 11 грудня 2024 р. у справі 280/4194/24).
Отже, ухвала суду про вжиття заходів забезпечення позову зумовлює конкретні обмеження щодо вчинення певних дій чи, навпаки, обов`язок вчинити дії учасниками справи або третіми особами, що мають строковий характер та діють до набрання рішення суду законної сили.
Відповідно до частин першої, сьомої - десятої статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. 
У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.
У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.
Аналіз вищенаведених норм процесуального права дає підстави вважати, що заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер та діють до набрання законної сили рішенням суду по суті спору, а у разі задоволення позовних вимог, відповідно до частини сьомої статті 158 ЦПК України, - також протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили чи до закінчення виконавчого провадження, якщо воно розпочате в межах зазначеного процесуального строку. У випадку ж постановлення судом ухвали про залишення позову без розгляду, про закриття провадження чи ухвалення рішення про повну відмову в позові, заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.
Відповідно до висновків Верховного Суду в ухвалі від 06 листопада 2025 року у справі № 407/05.21, враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення. 

Колегією суддів установлено, що станом на день звернення відповідача ОСОБА_1 до місцевого суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову провадження у справі не завершено ухваленням рішення по суті чи постановленням ухвали про залишення позову без розгляду або закриття провадження у справі, тому, беручи до уваги, предмет спору, мотиви, з яких виходив суд першої інстанції, забезпечуючи позов, наведені в оскаржуваній ухвалі висновки суду є правильними, відповідають фактичним обставинам, які мають значення для вирішення питання про доцільність скасування заходів забезпечення позову, та відповідають нормам процесуального права.
Враховуючи, що суд наділений правом скасувати заходи забезпечення позову лише за умови, коли відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів, або змінились обставини, що зумовили його застосування, висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову є обґрунтованими, оскільки зміст клопотання зводиться до заперечень проти задоволення позову та відсутності підстав для вжиття заходів забезпечення позову. 
Натомість, доводи апеляційної скарги про те, що на спірну квартиру вже накладено декілька обтяжень колегія суддів відхиляє, оскільки заходи забезпечення позову мають індивідуальний характер, а не загальний, і за потреби застосовуються в конкретному випадку, в межах конкретного юридичного спору з метою забезпечення практичного виконання конкретного судового рішення. Тому якщо в одній справі фактичні підстави для застосування заходів забезпечення позову відпадають (наприклад, вирішенням судом спору, закриттям провадження тощо), внаслідок чого такі заходи скасовуються, то в іншій справі ці заходи можуть зберігати чинність з метою забезпечення виконання конкретного судового рішення у випадку повного або часткового задоволення позову - до закінчення розгляду справи.
Решта доводів апеляційної скарги зводяться до підстав для відмови в позові, тобто до вирішення спору по суті. Надання оцінки відповідним доводам на цьому етапі є передчасним і наразі входить до повноважень суду першої інстанції згідно з регламентованою ЦПК України процедурою судового провадження.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам і нормам процесуального права підстави для скасування ухвали суду першої інстанції - відсутні, а отже в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 255, 268, 367, 368, 374 - 375, 381 - 383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 16 липня 2025 року - залишити без задоволення.
Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 16 липня 2025 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 05 травня 2026 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І. 

Судді: Кирилюк Г.М.

Рейнарт І.М.