ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/1758/22
28 серпня 2023 року 
Костопільський районний суд Рівненської області в особі судді Грипіч Л. А. 
розглянувши матеріали, що надійшли відВідділення поліції № 2 Рівненського районного управління поліції в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя     АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №062173 від 29.08.2022 року ОСОБА_1 , 29(28) серпня 2022 року о 23 год. 00 хв. в с.Мирне Рівненського району Рівненської області, по вул.Центральна,121, водій керував транспортним засобом Volswagen Touran, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), чим порушив вимоги п.2.9 (а) ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП. 
В судовому засіданні ОСОБА_1 факт вчинення правопорушення заперечив, вважає, що в його діях відсутній склад такого адміністративного правопорушення, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки відсутні докази того, що він керував трансортним засобом, а також доказ зупинки транспортного засобу працівниками поліції.
Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та матеріали, додані до протоколу, клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, встановив наступне.
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в тому числі передбачена і за керування транспортними засобами особами під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 27 Постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» - судам слід враховувати, що відповідальність за ст.130КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. 
Судом встановлено, що матеріали справи не містять фактичних доказів які б беззаперечно підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Зокрема, матеріали справи не містять доказів фактичної зупинки транспортного засобу працівниками поліції під час його руху, не надано відеозапису, на якому зафіксовано момент керування або зупинки автомобіля, а також відсутні пояснення свідків чи інші об`єктивні докази, які б підтверджували, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем у момент виявлення ознак сп`яніння.
Долучені до справи акт огляду на стан алкогольного сп`яніння та направлення на медичний огляд лише підтверджують проведення відповідної процедури та можуть свідчити про стан особи на певний момент часу, однак самі по собі не доводять факту керування транспортним засобом. Позитивний результат огляду не є достатнім доказом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, якщо не встановлено один із обов`язкових елементів складу цього правопорушення — керування транспортним засобом.
Крім того, суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення, акт огляду на стан сп`яніння та направлення на медичний огляд містять виправлення, що потребує критичної оцінки їх достовірності та належності як доказів, а інших об`єктивних доказів, які б усували зазначені сумніви, матеріали справи не містять.
Протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи та підлягає оцінці судом у сукупності з іншими доказами відповідно до вимог ст. 251 КУпАП. Обов`язок щодо збирання та подання належних і допустимих доказів покладається на орган (посадову особу), який склав протокол. 
Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічний підхід застосовується і під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, оскільки відповідальність може наставати лише за умови доведеності всіх елементів складу правопорушення належними та допустимими доказами.
За таких обставин суд доходить висновку, що надані матеріали не містять достатніх, належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Недоведеність обов`язкового елементу об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення свідчить про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАПі. 
Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно вимог ст. 245 КУпАП, завданням у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді кожної справи суддя зобов`язаний з`ясувати обставини, передбачені ст. 280 КУпАП, а винесене у справі судове рішення має ґрунтуватись на конкретних доказах.
Ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Постанова судді, згідно з вимогами ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах. 
Враховуючи вищевикладене, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.
Відповідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.247,124,283-291 КУпАП, суд,-  
ПОСТАНОВИВ:
Справу відносно  ОСОБА_1  за ч.1 ст.130 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі скарги через Костопільський районний суд.

Суддя	Л. А. Грипіч