ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2026 року
м. Київ
справа № 646/8824/19
провадження № 61-519св26
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є., 
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,
відповідач (позивач за зустрічним позовом) - Товариство з обмеженою відповідальністю «TREASUPER» (TREASUPER s.r.o),
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 17 листопада 2025 року в складі колегії суддів: Яцини В. Б., Мальованого Ю. М., Пилипчук Н. П.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «TREASURER» (TREASUPER s.r.o) (далі - ТОВ «TREASUPER») про стягнення заборгованості за договором позики.
У травні 2023 року ТОВ «TREASURER» звернулось до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсною частини правочину.
Рішенням Основ`янського районного суду міста Харкова від 29 квітня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ТОВ «TREASURER» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики б/н від 20 травня 2015 року в сумі 14 962 000,00 чеських крон. У задоволенні зустрічного позову ТОВ «TREASURER» відмовлено.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 17 листопада 2025 року рішення Основ`янського районного суду міста Харкова від 28 травня 2024 року скасовано і провадження у справі закрито.
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що справа не підлягає розгляду в судах України, оскільки згідно з пунктом 5 статті 48 Договору між Україною та Чеською Республікою про правову допомогу в цивільних справах її підсудність визначена судам Чеської Республіки.
Крім того суд зазначив, що укладений сторонами договір позики має фіктивний характер і прикриває інший правочин - перерахування вкладу товариству його учасником. Оскільки позивач був учасником ТОВ «TREASURER», а перераховану ним суму коштів за договором позики слід вважати вкладом учасника товариства, спір є корпоративним і підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги
У січні 2026 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Харківського апеляційного суду від 17 листопада 2025 року і залишити в силі рішення Основ`янського районного суду міста Харкова від 28 травня 2024 року.
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми Закону України «Про міжнародне приватне право» щодо права сторін визначати підсудність спору з іноземним елементом. Не врахував, що пункт 5 статті 48 Договору між Україною та Чеською Республікою про правову допомогу в цивільних справах підлягає застосуванню у разі, якщо сторони не домовилися про право відповідно до якого має вирішуватися спір, тоді як у цьому випадку сторони уклали угоду про вибір суду.
Водночас оцінки умові укладеного сторонами договору позики про підсудність справи судам України апеляційний суд не надав. Не обґрунтував неможливості застосування цієї умови. Зробив безпідставні висновки про удаваність договору позики і корпоративний характер спірних правовідносин.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 29 січня 2026 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
Представник ТОВ «TREASURER» - Санін А. О. подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу апеляційного суду без змін.
23 лютого 2026 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 29 квітня 2026 року справу призначено до судового розгляду.
Позиція Верховного Суду
Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Суди встановили, що 20 травня 2015 року ОСОБА_1 і ТОВ «ТREASURER» в особі директора Гордієнко О. С. уклали договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав у власність ТОВ «TREASURER» грошові кошти в розмірі 14 962 000,00 чеських крон.
У пункті 6.2 договору сторони погодили, що в разі якщо сторони в результаті переговорів не змогли досягти взаємної згоди щодо розбіжностей, що виникли, а також у разі якщо одна зі сторін ухиляється від проведення переговорів, спір підлягає розгляду в Червонозаводському районному суді міста Харкова, за місцем проживання ОСОБА_1 , із застосуванням чинного законодавства України.
ТОВ «ТREASURER» є іноземною юридичною особою, яка зареєстрована на території Чеської Республіки.
Відповідно до статті 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Згідно зі статтею 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Укладення міжнародних договорів, які суперечать Конституції України, можливе лише після внесення відповідних змін до Конституції України.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України підлягають сумлінному дотриманню Україною відповідно до норм міжнародного права. Згідно з принципом сумлінного дотримання міжнародних договорів Україна виступає за те, щоб й інші сторони міжнародних договорів України неухильно виконували свої зобов`язання за цими договорами.
За правилами статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.
Тобто норми чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою, мають пріоритет у разі їх колізії з національним законодавством.
Між Україною та Чеською Республікою 28 травня 2001 року укладено договір «Про правову допомогу в цивільних справах», який ратифіковано Законом України від 10 січня 2002 року № 2927-III (далі - Договір про правову допомогу).
У пункті 5 статті 48 Договору про правову допомогу передбачено, що справи з вирішення спорів, що виникають з договірних відносин, є компетентним вирішувати орган юстиції тієї Договірної Сторони, на території якої має місце проживання, перебування чи знаходження відповідач або знаходиться спірне нерухоме майно. 
Отже, враховуючи вказані положення Договору про правову допомогу, у спірних правовідносинах компетентним судом є той орган країни, на території якого має місце проживання, перебування чи знаходження відповідач. У цьому випадку - суд Чеської Республіки, оскільки місцем знаходження відповідача є територія Чеської Республіки.
Таким чином, установивши, що ця справа не підсудна суду України, суд апеляційної інстанції правильно закрив провадження у справі.
Доводи заявника про те, що сторони умовами договору позики визначили підсудність спорів, що виникають між ними, компетентному суду України не заслуговують на увагу, оскільки пунктом 1 статті 48 Договору про правову допомогу визначено право учасників за їх згодою обирати законодавство, яким регулюються договірні правовідносини, а не встановлювати підсудність спорів за згодою сторін, як вважає позивач. 
Водночас визначення виключної підсудності врегульовано саме пунктом 5 статті 48 Договору про правову допомогу, згідно з яким справи у спорах, які виникають з договірних відносин, підсудні саме компетентним органам юстиції тієї сторони міжнародного договору, на території якого проживає, перебуває чи знаходиться відповідач, і не передбачає право сторін при укладенні між собою договору самостійно визначати у ньому підсудність вирішення спору.
Подібний висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 18 липня 2019 року в справі № 161/12681/16-ц.
Разом з тим висновки суду апеляційної інстанції про удаваність договору позики і корпоративний характер спірних правовідносин колегія суддів вважає помилковими, оскільки справа в силу вимог закону не підсудна судам України, а тому суд не мав повноважень надавати оцінку дійсності укладеного сторонами правочину і з`ясовувати справжню природу правовідносин, які між ними виникли.
За таких підстав суд апеляційної інстанції зробив правильний висновок про закриття провадження у справі, однак помилився щодо мотивів такого закриття.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Згідно з частинами першою і четвертою статті 412 ЦПК України суд змінює рішення, якщо воно переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити частково, ухвалу суду апеляційної інстанції змінити шляхом виключення з її мотивувальної частини висновків про удаваність договору позики і корпоративний характер спірних правовідносин, а в іншій частині - залишити без змін.
Щодо розподілу судових витрат
Статтею 416 ЦПК України передбачено, що постанова суду касаційної інстанції складається, в тому числі, із розподілу судових витрат.
З огляду на висновки Верховного Суду щодо суті касаційної скарги та зміну оскаржуваної ухвали апеляційного суду лише в частині мотивів закриття провадження у справі, підстав для розподілу судових витрат немає.
Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського апеляційного суду від 17 листопада 2025 року змінити, виключивши з її мотивувальної частини висновки щодо удаваності договору позики і корпоративного характеру спірних правовідносин.
У решті ухвалу Харківського апеляційного суду від 17 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий	М. Є. Червинська	
Судді:	А. Ю. Зайцев Є. В. Коротенко В. М. Коротун М. Ю. Тітов