Справа № 128/250/26

РІШЕННЯ
Іменем України

27 квітня 2026 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
судді Карпінської Ю.Ф.,

за участю секретаря Дусанюк Н.О.,
за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, 

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, обґрунтовуючи її тим, що «вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 . Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 17.07.2025 шлюб між ними розірвано. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 24.04.2025 із відповідача було стягнуто аліменти у розмірі 4 000,00 грн. Однак на даний час відповідач має постійний дохід, тому вона бажає змінити спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, визначивши їхній розмір в 1/4 частці від усіх видів доходу. Відповідач уникає свій обов`язок щодо сплати аліментів. Коштів на утримання дитини на даний час їй не вистачає, оскільки вона знаходиться у декретній відпустці та її матеріальне становище не є достатнім і задовільним. Тому просить стягнути із ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі 1/4 усіх видів доходу щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття». 
Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою судді від 26.01.2026 позовну заяву ОСОБА_1 залишив без руху та надав позивачу строк для усунення недоліків. 
02.02.2026 позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву про усунення недоліків.
Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою судді від 04.02.2026 відкрив провадження у даній справі та призначив судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
10.02.2026 відповідач ОСОБА_2 подав письмові заперечення, які мотивовані тим, що «з вимогами про те, що він ухиляється (не сплачує) аліменти на утримання сина, не погоджується і не підтримує. Він сумлінно сплачує аліменти, визначені рішенням Вінницького районного суду Вінницької області. Надати суду будь-які докази, які підтверджують вказані обставини, він не може, оскільки аліменти з нього стягує виконавча служба. З перерахунком аліментів він не погоджується. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог та звернутися із запитом до виконавчої служби та ТОВ «Вигідна покупка» про підтвердження факту стягнення аліментів з його заробітної плати». 
У судове засідання 27.04.2026 учасники справи не з`явились, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлялись судом в установленому законом порядку.
Позивач ОСОБА_1 попередньо подала до суду письмову заяву, у якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, також просить долучити до матеріалів справи докази понесення нею витрат на лікування дитини, оплату садочка та комунальні послуги. 
Відповідач ОСОБА_2 попередньо подав до суду письмові заяви, у яких просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги не визнає та не підтримує у повному обсязі, подане ним 10.02.2026 клопотання про витребування доказів просить не розглядати, також просить врахувати, що позивач зазначає про відсутність у неї коштів, однак купила собі авто, наймає адвокатів та вийшла на роботу. 
У частині третій статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 27.04.2026 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Оглянувши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом установлено, що у свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 від 04.04.2023 батьками ОСОБА_3 записані ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , що підтверджується копією такого свідоцтва (а.с. 8).
Вінницький районний суд Вінницької області рішенням від 24.04.2025 (справа № 128/874/25), крім іншого, стягнув із ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 4 000 (чотирьох тисяч) грн щомісячно, починаючи стягнення з 13 березня 2025 року, до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується копією такого рішення (а.с. 29-31).
Вінницький районний суд Вінницької області рішенням від 17.07.2025 (справа № 128/1387/25) розірвав шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ; прізвище дружини відновив на дошлюбне « ОСОБА_5 », що підтверджується копією такого рішення (а.с. 72-73).
З копій лікарських документів убачається, що дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має певні проблеми зі здоров`ям (а.с. 50-52).
На підтвердження понесення витрат на дитину позивачем та відповідачем долучено певні квитанції (а.с. 53-56, 58-67).
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
За змістом частини другої статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
У частині першій статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно зі статтями 150, 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 СК України).
Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Слід зазначити, що на відміну від зміни розміру аліментів (стаття 192 СК України), визначених за рішенням суду, законом не визначено переліку підстав для зміни способу стягнення аліментів. 
Право вимагати зміни способу присудження аліментів може обумовлюватися мінливістю життєвих обставин.
З вищевикладеного убачається, що стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника, суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими у статті 182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення.
При цьому суд повинен враховувати встановлені у частині другій статті 182 СК України гарантії прав дитини, а саме: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.
Отже, у спірних правовідносинах підлягають застосуванню не лише норми статті 192 СК України, але й низка інших норм, які регулюють обов`язок батьків утримувати своїх дітей, зокрема: стаття 181 «Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину», стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі».
Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, частин сьомої та восьмої статті 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.
Обов`язок утримувати дитину – це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків, яке виникає з моменту народження дітей і зберігається до досягнення ними повноліття.
Так, при вирішенні питання про зміну способу стягнення аліментів, відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, яка має певні проблеми зі здоров`ям; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який працездатного віку. Будь-які докази, що за станом здоров`я відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, відсутні. Крім того, відповідачем не надано доказів, які б свідчили про наявність у нього інших дітей/утриманців.
Таким чином, аналізуючи вищезазначені обставини та факти, враховуючи принципи об`єктивності та справедливості, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що слід задовольнити.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява № 4909/04).
Керуючись статтями 181, 182, 192 СК України, статтями 4, 12, 76-82, 89, 95, 211, 247, 259, 263-265, 267, 268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів – задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються за рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 24.04.2025 (справа № 128/874/25) з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 4 000 (чотирьох тисяч) грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 
Стягувати з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання даним судовим рішенням законної сили, і до досягнення дитиною ОСОБА_3 повноліття. 
З дати набрання даним рішенням суду законної сили припинити стягнення аліментів за виконавчим документом, виданим на виконання рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 24.04.2025 (справа № 128/874/25).

Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач ОСОБА_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .
Дата складення повного судового рішення – 27.04.2026. 

СУДДЯ