Справа № 454/4800/25	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2026 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:
головуючого - судді Фарина Л. Ю. ,
за участю секретаря Кочмар Н-Г.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
в с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся в суд та просить стягнути з відповідача 70258,38грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати.
Свої вимоги мотивує наступним.
09.12.2021 між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 було підписано заяву про комплексне банківське обслуговування в межах проекту Sportbank згідно якого відповідач підписав Кредитний договір №002/13003227-SP та відкрито поточний рахунок у національній валюті та надано послугу кредитування - встановлено ліміт кредитування в межах максимальної суми загального ліміту кредитування для вказаного продукту, що складає 100000,00 грн, а саме надані кредитні кошти в сумі 30000,00грн. зі сплатою 0,22% процентів строком користування 12 місяців з автоматичною пролонгацією.
Також 19.08.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №4085584724 згідно умов якого останній отримав грошові кошти в сумі 35282,00грн. строком на 36 місяців зі сплатою процентів: 11,99% річних від суми боргу за договором та 2,99% від суми кредиту.
27.01.2023р. ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» уклали договір факторингу №НІ/11/8- Ф згідно якого первісним кредитором відступлено право грошової вимоги до боржників, в тому числі і до відповідача у справі.
Відповідач взяті на себе обов`язки, щодо виконання умов договорів, належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість а тому позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості в судовому порядку та судові витрати.
Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 05.01.2026 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст. 178 та ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 09.12.2021 між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 шляхом підписання заяви про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» між сторонами було укладено кредитний договір №002/13003227-SP , відповідно до умов якого відповідачу було відкрито рахунок в національній валюті та встановлено ліміт кредитування в розмірі 100000,00 грн.
У заяві зазначається, що ОСОБА_1 приймає всі умови публічної пропозиції (оферти) АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Izibank», що підтверджується копією вказаного договору, паспортом кредиту, графіком платежів, заявкою на оформлення банківських продуктів.
На виконання вимог ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор для підписання кредитного який був відправлений на номер позичальника – 0731244937.
Відповідно до умов Договору Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування Позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок.
Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредитні кошти, що підтверджується випискою по особовому рахунку клієнта.
Звертаю увагу, що всі відомості, вказані в договорі є коректними, зокрема: прізвище, ім`я та по батькові відповідача, РНОКПП, паспортні дані, телефон, реквізити банківської картки, тощо.
Будь-яких доказів того, що персональні дані відповідача (паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки фізичної особи-платника податків, номер телефону, банківська картка) були використані для укладення договору від його імені, відповідачем не надані.
Отже матеріалами справи доведено, що між кредитором та відповідачем укладено кредитний договір, при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору. Протилежного матеріали справи не містять.
Згідно з довідки розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №002/13003227-SP становить 65719,55грн., з яких 29951,91грн. - заборгованість по тілу кредиту та 35767,74грн. - заборгованість по процентах.
Окрім того, 19.08.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №4085584724 відповідно до умов якого відповідач отримав позику в сумі 35282,00грн. строком на 36 місяців з можливістю продовження договору зі сплатою процентів 11,99% за кожен день користування (річні проценти) та 2,99% щомісячні проценти, що підтверджується кредитним договором, графіком платежів та паспортом кредиту, правилами надання коштів. 
Відповідно до умов Договору Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування Позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача.
На виконання вимог ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор FS79770921 для підписання кредитного який був відправлений на номер позичальника.
Згідно з довідки розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №4085584724 становить 4538,83грн., з яких 2252,38грн. - заборгованість по тілу кредиту, 303,80грн. – заборгованість по річних процентах, 1982,65грн. – заборгованість по щомісячних процентах 
Здійснений позивачем розрахунок заборгованості та визначений розмір заборгованості відповідач не спростував, контрозрахунок суду не надано.
За правилами статей 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України).
За змістом ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини 1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Частинами 1 і 2 ст.634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються фінансовою компанією, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим фінансова компанія має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".
Згідно з ч.3 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
За таких підстав, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).
Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права нового кредитора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, оскільки боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти його вимог.
Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15 та постанові Верховного Суду від 18.06.2020 року у справі № 681/44/15-ц.
Разом з тим, позивач, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, просив стягнути заборгованість, яка складається з тіла кредиту, процентами.
Більше того, з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року, справа № 342/180/17 зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
Враховуючи наведене, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем, позивач дотримався вимог, передбачених ч.2 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» в частині повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.
Суд зазначає, що відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. При цьому, для кваліфікації умов договору як несправедливих необхідна наявність таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Відповідні правові висновки щодо застосування зазначених норм ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів» у спірних правовідносинах викладені у постановах Верховного Суду: від 06.12.2019 у справі № 664/1261/16-ц (провадження № 61-25248св18), від 27.01.2020 у справі № 754/6091/18 (провадження № 61-11473св19), від 07.10.2020 у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 07.04.2021 у справі № 623/2936/19 (провадження № 61-1416св20).
У постанові від 12.02.2025 № 679/1103/23 Верховний Суд висловив правову позицію, що вимога про нарахування та сплату відсотків (2-3% в день), які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у ч. 3 ст. 509, ч.ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погодилась із тим, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд звертає увагу на те, що відповідач контррозрахунок заборгованості не надав, положеннями Закону України «Про споживче кредитування» свої заперечення не обґрунтував. Разом з тим, суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин норми закону, які підлягають застосуванню та є релевантними до обставин даної справи. Варто зауважити, що відповідач з моменту укладення договору сплачував кошти, частина з яких направлялася на погашення нарахованих відсотків та тіла кредиту, з такими діями банку з моменту укладення договору він погоджувався, оскільки з претензіями до банку не звертався, а також не заперечував щодо величини кредитного ліміту.
За таких підстав, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за фактично отриману суму кредитних коштів, яка відповідає заборгованості за тілом кредиту та враховуючи, що сума штрафів та пені не може перевищувати 50% суми наданої по кредитному договору – в цьому випадку значно перевищує та призводить до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін, тому таку слід зменшити.
Решта позовних вимог не знайшли свого підтвердження та задоволенню не підлягають.
Та згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову на відповідача.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд 

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково. 

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» заборгованість в сумі 48306 (сорок вісім тисяч триста шість)грн.43коп. яка складається із заборгованості:
- за кредитним договором №002/13003227-SP від 09.12.2021р. в розмірі 44927,86грн. (29951,91грн. – тіло кредиту та 14975,95грн. – проценти);
- за кредитним договором №4085584724 від 19.08.2021р. в розмірі 3378,57грн. (2252,38грн. – тіло кредиту та 1126,19грн. – проценти).
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві)грн.40коп. сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості, які зазначаються в рішенні суду відповідно до п.4) ч.5 ст.265 ЦПК України та не проголошуються, відповідно до ч.2 ст.268 ЦПК України.
Позивач: Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» ЄДРПОУ 09806443, м.Київ, вул.С.Петлюри 30.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 . 

Головуючий: Л. Ю. Фарина