ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2026 р.  м. Київ Справа № 911/734/26 

Суддя О.В. Конюх, при секретарі судового засідання Антоненко В.С., розглянувши в порядку загального позовного провадження справу
за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю «АПФ-Груп», м. Черкаси, 
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Тартех», с. Хохітва Обухівський район Київської області, 
про стягнення 4 472 701,29 грн.,

за участю представників: 
від позивача: Добросько Л.В., адвокат, довіреність від 10.02.2026;
від відповідача: не з`явились;
СУТЬ СПОРУ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «АПФ-Груп», м. Черкаси (далі по тексту – ТОВ «АПФ-Груп») 16.03.2026 через систему «Електронний суд» звернулося до Господарського суду Київської області з позовною заявою до відповідача – Товариства з обмеженою відповідальністю «Тартех», с. Хохітва Обухівського району Київської області (далі по тексту – ТОВ «Тартех»), в якій позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за Договором купівлі-продажу №АПФ-18 від 20.03.2025 в розмірі 4 472 701,29 грн., з яких: 
3 686 781,24 грн. – основна сума боргу,
116 304,51 грн. – інфляційне збільшення, нараховане за період з квітня 2025 року по лютий 2026 року,
59 493,69 грн. – 3% річних, нарахованих за період з 24.03.2025 по 16.03.2026,
610 121,85 грн. – штрафні санкції у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, нараховані за період з 24.03.2025 по 16.03.2026,
Крім того, позивач просить зазначити у рішенні суду про нарахування 3% річних на суму основного боргу у розмірі 3 686 781,24 грн., починаючи з 16.03.2026 до виконання судового рішення за такою формулою: (СОБ х 3 х КДП) : КДР : 100 = сума процентів, де: СОБ – сума основного боргу, 3% річних, КДП - кількість днів прострочення, КДР - кількість днів у році, а також стягнути вказану суму нарахованих відсотків з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тартех» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АПФ-Груп».
Також, позивач просить всі судові витрати по розгляду справи покласти на відповідача, а саме витрати позивача на сплату судового збору.
Позов обґрунтований тим, що позивач на виконання умов Договору купівлі-продажу №АПФ-18 від 20.03.2025 поставив відповідачу товар на загальну суму 3 686 781,24 грн., що підтверджується видатковими накладними №124 від 20.03.2025, №409 від 09.06.2025, №586 від 27.07.2025, №743 від 01.09.2025, №831 від 16.09.2025, №988 від 17.10.2025, №1231 від 25.11.2025. Всупереч умов Договору, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання щодо оплати за поставлений товар, внаслідок чого утворилась заборгованість.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.03.2026 відкрито провадження у справі №911/734/26 в порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 20.04.2026. 
Цією ж ухвалою суд зобов`язав відповідача ТОВ «Тартех» подати до суду у строк п`ятнадцять днів з дати отримання цієї ухвали докази оплати за товар, отриманий за видатковими накладними №124 від 20.03.2025, №409 від 09.06.2025, №586 від 27.07.2025, №743 від 01.09.2025, №831 від 16.09.2025, №988 від 17.10.2025, №1231 від 25.11.2025 за Договором купівлі-продажу №АПФ-18 від 20.03.2025 (частина 2 ст. 74 ГПК України).
Відповідно до ч.7 ст. 6 ГПК України особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Копію ухвали від 20.03.2026 про відкриття провадження у справі було надіслано та доставлено до електронного кабінету ТОВ «Тартех» 20.03.2026 о 17:35, про що складено та долучено до матеріалів справи довідку Господарського суду Київської області про доставку електронного листа.
Враховуючи положення статті 242 ГПК України, відповідно до яких якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, гарантований статтею 165 ГПК України п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву сплив 07.04.2026.
26.03.2026 через систему «Електронний суд» представник позивача подала заяву про повернення частини зайво сплаченого судового збору, яка була розглянута та задоволена ухвалою від 08.04.2026.
14.04.2026 через систему «Електронний суд» представник позивача подала клопотання про долучення письмових доказів, а саме специфікації, товарно-транспортних накладних та актів приймання-передачі.
15.04.2026 через систему «Електронний суд» представник позивача подала клопотання про долучення письмових доказів, а саме акту взаємних розрахунків.
У судовому засіданні 20.04.2026 суд відклав підготовче судове засідання на 11.05.2026, про що повідомив присутнього представника позивача особисто під розпис, відсутньому відповідачу було направлено до зареєстрованого електронного кабінету ухвалу про повідомлення в порядку ст.120-121 ГПК України.
Ухвалою від 23.04.2026 клопотання представника ТОВ «АПФ-Груп» вих. №22/04/2026-1 від 22.04.2026 про розгляд справи в режимі відеоконференції задоволено.
Ухвалою від 11.05.2026 підготовче провадження закрито, призначено справу №911/734/26 до судового розгляду по суті на 01.06.2026. Забезпечено участь представника позивача адвоката Добросько Ліни Валеріївни у судовому засіданні у режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів.
27.05.2026 через систему «Електронний суд» представник позивача подала заяву вих.№26/05/2026-3 від 26.05.2026 про зменшення позовних вимог, в якій, у зв`язку з частковою оплатою, зменшує вимогу про стягнення суми основного боргу на 400 000,00 грн.
Однак надалі представник позивача подала заяву вих.№27/05/2026-1 від 27.05.2026, в якій просить не враховувати заву позивача про зменшення позовних вимог, а подальший розгляд справи здійснювати виходячи з первісно заявлених позовних вимог.
Позивач зазначає, що сплачені відповідачем 400 000,00 грн. стосуються заборгованості за іншим договором, а тому не є оплатою заборгованості у справі №911/734/26.
В силу диспозитивності господарського процесу суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 
З огляду на подану позивачем заяву від вих.№27/05/2026-1 від 27.05.2026, суд залишає без розгляду заяву позивача вих.№26/05/2026-3 від 26.05.2026 про зменшення позовних вимог, та здійснює подальший розгляд справи №911/734/26 в редакції первісно заявлених позовних вимог.
У судове засідання з розгляду справи по суті 01.06.2026 з`явилась представник позивача. Відповідач повторно не з`явився, уповноважених представників для участі в судовому засіданні не направив, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов або докази на його підтвердження не подав. 
Згідно з частиною 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до п.2 ч.3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.
Розглянувши позов ТОВ «АПФ-Груп» до ТОВ «Тартех» про стягнення 4 472 701,29 грн., всебічно та повно вивчивши наявні у матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, господарський суд
УСТАНОВИВ:
відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів. 
Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України) й сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).
20.03.2025 між ТОВ «АПФ-Груп» (продавець) та ТОВ «Тартех» (покупець) був укладений договір купівлі-продажу №АПФ-18 (далі – Договір), за умовами якого:
- продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець у порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов`язується прийняти й оплатити паливо пічне, синтетичне рідке паливо, паливо котельне, паливо нафтове, суміш нафтову, газовий конденсат згідно специфікацій (товар) (п.1.1);
- кількість товару, одиниці виміру та ціна одиниці товару визначаються сторонами у видатковій накладній (п.1.2);
- передання товарів від продавця до покупця (відвантаження товару) за цим договором здійснюється в строк, що визначені згідно специфікації (п.3.1);
- продавець поставляє товар на базисних умовах СРТ місце призначення (склад) покупця, на підставі тлумачення правил «Інкотермс» у редакції 2010 р., з урахуванням особливостей та умов, зазначених у цьому договорі (п.3.2);
- датою передання товару вважається дата його отримання покупцем, що підтверджується видатковою накладною (п.3.5);
- якщо інше не застережене цим договором або не узгоджено сторонами у додатковій угоді або заявці до цього договору, розрахунки за товар здійснюються у формі оплати в розмірі 100% від суми, визначеної у рахунку-фактурі на протязі одного банківського дня з дати поставки товару (п.10.2);
- покупець за порушення обов`язку, визначеного п.10.1, 10.2 цього договору, за вимогою продавця зобов`язаний сплатити останньому штраф у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення (п.11.3);
- строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.14.1 цього договору, та закінчується 31.12.2025. Якщо ніхто зі сторін не виявить бажання розірвати даний договір за 10 календарних днів до дати закінчення його дії, то договір вважається автоматично пролонгованим на 1 рік (п.14.2, 14.3).
Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки. Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. 
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
З метою здійснення поставок сторони погоджували та укладали відповідні специфікації, в яких визначали найменування товару, кількість його ціну та вартість, зокрема
від 20.03.2025 на поставку товару на суму 388 960,22 грн.;
від 09.06.2025 на поставку товару на суму 423 640,25 грн.;
від 27.07.2025 на поставку товару на суму 494 360,29 грн.;
від 01.09.2025 на поставку товару на суму 404 600,24 грн.;
від 16.09.2025 на поставку товару на суму 420 920,24 грн.;
від 17.10.2025 на поставку товару на суму 737 880,00 грн.;
від 25.11.2025 на поставку товару на суму 816 420,00 грн.
На виконання договору постачальник поставив, а покупець прийняв товар на загальну суму 3 686 781,24 грн., що підтверджується підписаними обома сторонами видатковими накладними
№124 від 20.03.2025 на суму 388 960,22 грн.;
№409 від 09.06.2025 на суму 423 640,25 грн.;
№586 від 27.07.2025 на суму 494 360,29 грн.;
№743 від 01.09.2025 на суму 404 600,24 грн.;
№831 від 16.09.2025 на суму 420 920,24 грн.;
№988 від 17.10.2025 на суму 737 880,00 грн.;
№1231 від 25.11.2025 на суму 816 420,00 грн.
Крім того, факт здійснення господарської операції з поставки визначених у специфікаціях товарів, додатково підтверджується долученими до матеріалів справи копіями відповідних товарно-транспортних накладних, актів приймання-передачі та податкових накладних
Усі документи, що підтверджують поставку нафтової суміші, були належним чином оформлені та прийняті відповідачем без жодних зауважень чи заперечень щодо кількості, якості, асортименту, вартості та обсягу здійснених поставок. Відповідач не заявляв претензій щодо невідповідності поставленої нафтової суміші умовам договору, її характеристик чи строків поставки, що свідчить про належне виконання позивачем своїх договірних зобов`язань.
Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Стаття 599 Цивільного кодексу України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Відповідно до ч.5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.
Пунктом 10.2 Договору передбачено, що якщо інше не застережене цим договором або не узгоджено сторонами у додатковій угоді або заявці до цього договору, розрахунки за товар здійснюються у формі оплати в розмірі 100% від суми, визначеної у рахунку-фактурі на протязі одного банківського дня з дати поставки товару.
Іншого сторони не погодили, у зв`язку з чим суд встановив, що відповідач строк оплати за видатковою накладною 
№124 від 20.03.2025 сплив 21.03.2025, а з 22.03.2025 настало прострочення;
№409 від 09.06.2025 сплив 10.06.2025, а з 11.06.2025 настало прострочення;
№586 від 27.07.2025 сплив 28.07.2025, а з 29.07.2025 настало прострочення;
№743 від 01.09.2025 сплив 02.09.2025, а з 03.09.2025 настало прострочення;
№831 від 16.09.2025 сплив 17.09.2025, а з 18.09.2025 настало прострочення;
№988 від 17.10.2025 сплив 20.10.2025, а з 21.10.2025 настало прострочення;
№1231 від 25.11.2025 сплив 26.11.2025, а з 27.11.2025 настало прострочення;
Частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
ТОВ «Тартех» доказів оплати товару, отриманого за спірними видатковими накладними, суду не подав, у тому числі на вимогу п.4 ухвали від 20.03.2026 про відкриття провадження, яка набрала законної сили та є обов`язковою для виконання на всій території України.
Суд звертає увагу, що 06.01.2026 між сторонами був підписаний акт звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2025, з якого вбачається наявність заборгованості з боку відповідача за спірними поставками у розмірі 3 686 781,24 грн.
Суд зазначає, що згідно з висновками, викладеними у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 у справі №924/233/18, даний акт звірки взаєморозрахунків є доказом на підтвердження обставин, зокрема, наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо, позаяк інформація, що відображена в акті, підтверджена первинними документами, а сам акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб.
З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу у сумі 3 686 781,24 грн. є документально підтверджена, законна та така, яку слід задовольнити повністю.
У зв`язку з простроченням грошового зобов`язання з оплати вартості товару, позивач нараховує та просить суд стягнути з відповідача 610 121,85 грн. штрафних санкцій у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, нарахованих за період з 24.03.2025 по 16.03.2026.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Пунктом 11.3 Договору сторони передбачили, що покупець за порушення обов`язку, визначеного п.10.1, 10.2 цього договору, за вимогою продавця зобов`язаний сплатити останньому штраф у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення. 
Передбачена сторонами у наведеному пункті відповідальність за своєю природою є пенею за порушення грошового зобов`язання.
З огляду на вимоги частин 1 та 2 статті 2, частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.
Суд, здійснивши власний розрахунок пені, не виходячи при цьому за межі періоду, заявленого позивачем, встановив, що вірно розрахований розмір належної до стягнення з відповідача на користь позивача пені за заявлений період становить 610 748,55 грн. Відповідно до частини 2 ст. 237 ГПК України суд при ухваленні рішення не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, відтак вимогу про стягнення пені слід задовольнити повністю у заявлениій сумі 610 121,85 грн.
Крім того, відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивач нараховує та просить суд стягнути з відповідача 59 493,69 грн. 3% річних, нарахованих за період з 24.03.2025 по 16.03.2026 та 116 304,51 грн. інфляційних втрат, нарахованих за період з квітня 2025 року по лютий 2026 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Формулювання статті 625 Цивільного кодексу України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому проценти річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 Цивільного кодексу України.
Інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.
Суд, здійснивши власний розрахунок процентів річних та інфляційних втрат, не виходячи при цьому за межі періодів, заявлених позивачем, встановив, що вірно розрахований розмір належних до стягнення з відповідача на користь позивача процентів річних становить 59 554,34 грн., інфляційних втрат – 117 514,24 грн. Відповідно до частини 2 ст. 237 ГПК України суд при ухваленні рішення не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів річних у розмірі 59 493,69 грн. та інфляційних втрат у розмірі 116 304,51 грн., слід задовольнити у заявлених сумах.
За таких обставин, повно та ґрунтовно дослідивши матеріали справи, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи розрахунки заборгованості, суд задовольняє позов ТОВ «АПФ-Груп» повністю та ухвалює рішення про стягнення з ТОВ «Тартех» 3 686 781,24 грн. основного боргу, 610 121,85 грн. пені, 59 493,69 грн. процентів річних та 116 304,51 грн. інфляційних втрат.
Суд звертає увагу, що позивач просив суд зазначити в рішенні суду про нарахування 3% річних на суму основного боргу з 16.03.2026 до моменту виконання рішення суду та роз`яснити органу (особі), що здійснювати примусове виконання рішення суду, що у випадку часткової сплати боржником суми основного боргу, нарахування 3% річних повинно здійснюватись на залишок заборгованості.
Відповідно до частини 10 ст. 238 ГПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.
Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.
Враховуючи, що за змістом ст. 625 ЦК України нарахування відсотків річних здійснюється за весь період існування грошового зобов`язання, вимогу позивача про нарахуванням та стягнення з відповідача 3% річних за порушення грошового зобов`язання до моменту виконання рішення суду в частині сплати основного боргу суд визнає обґрунтованою.
Разом із тим, з наданого позивачем розрахунку 3% річних вбачається, що 16.03.2026 вже включено до періоду, за який здійснено відповідні нарахування. Тож, з метою недопущення подвійного нарахування за один і той самий день, вірним є подальше нарахування 3% річних, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, починаючи з 17.03.2026.
У зв`язку із задоволенням позову, відповідно до ст. 129 ГПК України, суд покладає на відповідача відшкодування позивачу судового збору у сумі 53 672,42 грн. повністю.
Керуючись статтями 4, 12, 73-92, 126, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АПФ-Груп» задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тартех» (09740, Київська область, Обухівський район, с. Хохітва, вул. Шевченка, буд. 31Г, ідентифікаційний код 42095414)
на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АПФ-Груп» (18020, Черкаська область, м. Черкаси, вул. Чехова 155, оф. 2, ідентифікаційний код 41861939)
3 686 781,24 грн. (три мільйони шістсот вісімдесят шість тисяч сімсот вісімдесят одну гривню двадцять чотири копійки) основного боргу,
610 121,85 грн. (шістсот десять тисяч сто двадцять одну гривню вісімдесят п`ять копійок) пені,
59 493,69 грн. (п`ятдесят дев`ять тисяч чотириста дев`яносто три гривні шістдесят дев`ять копійок) процентів річних,
116 304,51 грн. (сто шістнадцять тисяч триста чотири гривні п`ятдесят одну копійку) інфляційних втрат,
53 672,42 грн. (п`ятдесят три тисячі шістсот сімдесят дві гривні сорок дві копійки) судового збору.
Органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду у даній справі, нараховувати 3% річних на суму основного боргу 3 686 781,24 грн. з 17.03.2026 і до переддня виконання цього рішення в частині сплати основного боргу за формулою:
(сума основного боргу) х 3 х (кількість днів прострочення) : 365: 100
Обраховану суму 3% річних стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тартех» (09740, Київська область, Обухівський район, с. Хохітва, вул. Шевченка, буд. 31Г, ідентифікаційний код 42095414) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АПФ-Груп» (18020, Черкаська область, м. Черкаси, вул. Чехова 155, оф. 2, ідентифікаційний код 41861939).
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст рішення підписано 10.06.2026.

Суддя О.В. Конюх