ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
пр. Волі, 54а, м. Луцьк, 43010, тел./факс 72-41-10
E-mail: inbox@vl.arbitr.gov.ua Код ЄДРПОУ 03499885

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
 18 травня 2026 року 	Справа № 903/261/26	

Суддя Господарського суду Волинської області Вороняк А. С., за участі секретаря судового засідання Коритан Л.Ю., розглянувши справу 
за позовом заступника керівника Луцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної військової адміністрації
до відповідача-1: Головного управління Держгеокадастру у Волинській області 
відповідача-2: Берестечківської міської ради
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України»
про скасування рішень та усунення перешкод у користуванні та розпорядженні землями лісогосподарського призначення

за участю представників-учасників справи:
від позивача: н/з; 
від відповідача-1: Кушнікова К.М., витяг з ЄДР;
від відповідача-2: Якимчук О.М., довіреність у порядку передоручення;
від третьої особи: Шевчук Є.В., довіреність №864 від 17.12.2025;
від прокуратури: Костюк Н.В., службове посвідчення №071760 від 01.03.2023.

Права та обов`язки учаснику судового процесу роз`яснені відповідно до ст. ст. 42, 46 ГПК України.
Відводу складу суду не заявлено.
Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

Суть спору: 13.03.2026 заступник керівника Луцької окружної прокуратури через систему «Електронний суд» подав заяву про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходів забезпечення позову, а саме: накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером 0720883200:00:001:0218 площею 4,0460 га та заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо вказаної земельної ділянки, в тому числі набуття, зміну, припинення речових прав на нерухоме майно (права власності, користування (оренди, найму, тощо), обтяжень речових прав на нерухоме майно (іпотеки, заборони відчуження, тощо), яка є предметом спірних правовідносин, до набрання законної сили рішенням, яке буде ухвалено судом по суті розгляду позовної заяви; заборонити Берестечківській міській раді вчиняти дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером 0720883200:00:001:0218 площею 4,0460 га, зокрема відчуження, здачі в оренду (суборенду), вчиняти будь-які інші договори, підписувати акти та будь-які інші документи щодо земельної ділянки; заборонити державним кадастровим реєстраторам Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та його територіальним органам вносити до Державного земельного кадастру відомості та зміни щодо земельної ділянки з кадастровим номером 0720883200:00:001:0218 площею 4,0460 га, яка є предметом спірних відносин, до набрання законної сили рішенням, яке буде ухвалено судом по суті розгляду позовної заяви; заборонити Берестечківській міській раді вчиняти дії щодо використання та розпорядження лісовими насадженнями в межах земельної ділянки з кадастровим номером 0720883200:00:001:0218 площею 4,0460 га, вчинення щодо них будь-яких інших дій та укладення правочинів.
Ухвалою суду від 13.03.2026 заяву заступника керівника Луцької окружної прокуратури за вх.№01-87/1394/26 від 13.03.2026 про забезпечення позову призначено до розгляду у судовому засіданні на 18.03.2026. Запропоновано прокурору подати додаткові докази, що підтверджують необхідність забезпечення позову. Запропоновано відповідачам подати письмові пояснення на заяву прокурора про забезпечення позову.
Одночасно, 13.03.2026 через систему “Електронний суд” заступник керівника Луцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної військової адміністрації звернувся з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області та Берестечківської міської ради у якому просить суд:
- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 12.11.2020 № 155-ІЗ “Про затвердження матеріалів інвентаризації”, яким затверджено матеріали інвентаризації земель сільськогосподарського призначення, які перебувають у державній власності, в частині земельної ділянки з кадастровим номером 0720883200:00:001:0218 площею 4,0460 га.;
- визнати незаконним та скасувати п. 167 додатку до наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 10.12.2020 №31-ОТГ “Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність”;
- визнати незаконним та скасувати п. 167 додатку до рішення Берестечківської міської ради від 14.01.2021 № 4-6/2021 “Про надання згоди на прийняття земельних ділянок з державної у комунальну власність”;
- усунути перешкоди державі в особі Волинської обласної військової адміністрації у користуванні та розпорядженні землями лісогосподарського призначення шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 0720883200:00:001:0218 площею 4,0460 га в Державному земельному кадастрі.
При обґрунтуванні позовних вимог прокурор вказує, що дії ГУ Держгеокадастру у Волинській області при затвердженні технічної документації з землеустрою на земельну ділянку з кадастровим номером 0720883200:00:001:0218 площею 4,0460 га, призвели до незаконного вилучення земельної ділянки лісового фонду та зміну цільового призначення на землі сільськогосподарського призначення, передання земельної ділянки із державної у комунальну власність та доводить, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 12.11.2020 № 155-ІЗ “Про затвердження матеріалів інвентаризації” від 10.12.2020 №31-ОТГ “Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність”, рішення Берестечківської міської ради від 14.01.2021 № 4-6/2021 “Про надання згоди на прийняття земельних ділянок з державної у комунальну власність”, підлягають визнанню незаконними та скасуванню в порядку, визначеному ст. ст. 16, 21, 393 Цивільного кодексу України та ст.ст. 152, 155 Земельного кодексу України, а відомості внесені до Державного земельного кадастру щодо спірної земельної ділянки як земель сільськогосподарського призначення (землі запасу 16.00) скасуванню.
Ухвалою суду від 16.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 15.04.2026. Запропоновано відповідачам подати суду в порядку статей 165, 178 Господарського процесуального кодексу України не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали відзиви на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову при їх наявності, одночасно копію відзивів надіслати прокурору, позивачу, докази чого подати суду. Запропоновано прокурору, позивачу подати суду: відповідь на відзиви та наявні докази – в строк 5 днів з дня його отримання, з врахуванням вимог ст. ст. 166, 184 ГПК України, копію відповіді на відзиви з додатками надіслати відповідачам, докази надіслання надати суду; відповідачам – заперечення на відповідь позивача, протягом 5-ти днів з дня отримання відповіді на відзиви з доказами надіслання прокурору, позивачу. Залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача – Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України». Запропоновано третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача подати суду: письмові пояснення щодо заявленого позову та наявні докази, відповідно до ст.168 ГПК України (протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали), копії яких з додатками надіслати іншим учасникам справи, докази надіслання надати суду.
16.03.2026 через систему “Електронний суд” надійшла заява від представника Берестечківської міської ради про проведення судового засідання 18.03.2026 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду в системі відеоконференцзв`язку ВКЗ.
Ухвалою суду від 17.03.2026 заяву представника Берестечківської міської ради про проведення судового засідання у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку ВКЗ задоволено. Постановлено, що судове засідання по справі відбудеться 18.03.2026 в режимі відеоконференції з представником Берестечківської міської ради Якимчуком Олегом Миколайовичем.
17.03.2026 через систему «Електронний суд» від відповідача-1 надійшли пояснення на заяву про забезпечення позову, у яких просить суд відмовити у забезпеченні позову. Зазначають, що в заяві про забезпечення позову прокурором не обґрунтовано необхідності вжиття заходів забезпечення позову. Дана заява долучена до матеріалів справи.
18.03.2026 заяву заступника керівника Луцької окружної прокуратури про забезпечення позову від 13.03.2026 задоволено частково. Заборонено органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером 0720883200:00:001:0218 площею 4,0460 га, в тому числі набуття, зміну, припинення речових прав на нерухоме майно (права власності, користування (оренди, найму, тощо), обтяжень речових прав на нерухоме майно (іпотеки, заборони відчуження, тощо), яка є предметом спірних правовідносин, до набрання законної сили рішенням, яке буде ухвалено судом по суті розгляду позовної заяви. Заборонено Берестечківській міській раді вчиняти дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером 0720883200:00:001:0218 площею 4,0460 га, зокрема відчуження, здачі в оренду (суборенду), вчиняти будь-які інші договори, підписувати акти та будь-які інші документи щодо земельної ділянки. Заборонено державним кадастровим реєстраторам Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та його територіальним органам вносити до Державного земельного кадастру відомості та зміни щодо земельної ділянки з кадастровим номером 0720883200:00:001:0218 площею 4,0460 га, яка є предметом спірних відносин, до набрання законної сили рішенням, яке буде ухвалено судом по суті розгляду позовної заяви. В іншій частині заяви про забезпечення позову відмовлено.
31.03.2026 через систему «Електронний суд» надійшов відзив відповідача-1, у якому просить відмовити у задоволенні позову. При цьому зазначає, що згідно відомостей Державного земельного кадастру та наявних картографічних матеріалів, зокрема Проектів роздержавлення і приватизації земель колгоспу «Червона Калина» спірна земельна ділянка облікувалася, як сільськогосподарські землі, в тому числі пасовище із земель запасу не наданих у власність або користування на території Лобачівської сільської ради Горохівського району Волинської області. Дана технічна документація була погоджена та затверджена відповідно до вимог чинного законодавства. Жодного рішення щодо зміни цільового призначення спірної земельної ділянки уповноваженим органом не приймалося. Земельна ділянка сільськогосподарського призначення стала комунальною власністю, а тому розпорядником спірної земельної ділянки площею 4,0460 га з кадастровим номером 0720883200:00:001:0218 є Берестечківської міської ради Луцького району Волинської області. На думку Головного управління, у цій справі розпорядження та накази органів державної влади, а також державна реєстрація земельної ділянки у відповідних реєстрах та їх визнання незаконними та скасування, як окремих позовних вимог, не є належним способом захисту, а обраний стороною предмет позову не відповідає встановленим законом способам захисту прав, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. Позовні вимоги про визнання незаконним і скасування наказу Головного управління є неефективним способом захисту порушеного права, що є самостійною підставою для відмови у позові. Даний відзив долучено до матеріалів справи.
31.03.2026 через систему «Електронний суд» від відповідача-1 надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду відповідно до пункту 1 частини 1 статті 226 ГПК України. Дане клопотання долучено до матеріалів справи.
31.03.2026 через систему «Електронний суд» від відповідача-1 надійшло клопотання про застосування строків позовної давності. Дане клопотання долучене до матеріалів справи 
31.03.2026 через систему «Електронний суд» від третьої особи надійшли пояснення у яких просить суд задовольнити позовні вимоги. Дані пояснення долучені до матеріалів справи.
02.04.2026 через систему «Електронний суд» від прокуратури надійшла заява у якій просить відмовити у задоволенні клопотань відповідача Головного Управління Держгеокадастру у Волинській області про залишення позовної заяви без розгляду та про застосування строків позовної давності у справі № 903/21/26. Дане клопотання долучено до матеріалів справи.
02.04.2026 через систему «Електронний суд» від прокуратури надійшла відповідь на відзив на позовну заяву. При цьому прокурор зазначає, що Горохівська РДА, затвердивши розпорядженням від 23.11.2009 № 460 «Про затвердження проектів землеустрою щодо консервації шляхом заліснення земельних ділянок деградованих та малопродуктивних земель» проект землеустрою фактично змінила цільове призначення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, передавши її у користування ДП «Горохівське ЛМГ» для здійснення лісогосподарської діяльності. Відповідне розпорядження Горохівської районної державної адміністрації від 23.11.2009 № 460 і є рішенням уповноваженого органу щодо віднесення частини спірної земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення. Отже, ДП «Горохівське ЛМГ» правомірно використовувало земельну ділянку площею 6,0 га з 2009 року для ведення лісового господарства, в тому числі 3,17 га в межах спірної земельної ділянки. відповідно до інформації Філії «Поліський лісовий офіс» ДП «Ліси України» від 27.10.2025 №12612/34.6.3-25 встановлено, що Українським лісовпорядним проектним виробничим об`єднанням ВО «Укрдержліспроект» у 2013 році було проведено базове лісовпорядкування ДП «Горохівське лісомисливське господарство», на підставі якого згадані вище землі були відображені в Проекті організації розвитку лісового господарства ДП «Горохівське ЛМГ» та віднесені до Лобачівського лісництва. Згідно інформації Філії вказана територія включена до складу земель лісогосподарського призначення за ревізійний період з 2003 по 2013 роки та не була відображена у попередніх матеріалах лісовпорядкування 2003 року по ДП «Горохівське ЛМГ», що є очевидним з огляду на віднесення частини спірної земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення лише у 2009 році. Філією «Поліський лісовий офіс» ДП «Ліси України» виконано нанесення контурів вищевказаної земельної ділянки на картографічні матеріали 2012 року Лобачівського лісництва та встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 0720883200:00:001:0218 частково площею 3,2 га накладається на виділ 10 кварталу 225 Лобачівського (надалі Ново-Зборишівського) лісництва. Згідно акту обстеження лісових насаджень, проведеного 23.10.2025 Володимир-Волинським надлісництвом Філії «Поліський лісовий офіс» ДП «Ліси України», на вказаній території зростають дерева віком 21 рік (експлуатаційні ліси). відповідно до інформації Філії «Поліський лісовий офіс» ДП «Ліси України» від 27.10.2025 №12612/34.6.3-25 встановлено, що будь-які рішення щодо поділу, зміни цільового призначення, вилучення вказаної земельної ділянки з державного лісового фонду у розпорядженні Філії відсутні. Рішенням уповноваженого органу щодо віднесення частини спірної земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення в даній справі є розпорядження Горохівської районної державної адміністрації від 23.11.2009 № 460 «Про затвердження проектів землеустрою щодо консервації шляхом заліснення земельних ділянок деградованих та малопродуктивних земель», яким затверджено відповідний проект землеустрою, про що зазначено вище. Окрім наголошують, що матеріали лісовпорядкування ДП «Горохівське лісомисливське господарство» розроблені у 2012-2013 роках, про що свідчать протоколи лісовпорядних нарад за підсумками польових робіт з базового лісовпорядкування, тобто до внесення відомостей про спірну земельну ділянку до Державного земельного кадастру (20.10.2020). У зв`язку із зазначеним, Державний земельний кадастр, який містить офіційні відомості з цього кадастру, відображає як знаходження спірної земельної ділянки у межах земель лісогосподарського призначення, якими користується державне підприємство, так і її належність до земель сільськогосподарського призначення. Однак оформлення матеріалів лісовпорядкування на ці землі передувало незаконному внесенню відомостей до Державного земельного кадастру. Таким чином на момент інвентаризації земельної ділянки з кадастровим номером 0720883200:00:001:0218 за матеріалами лісовпорядкування вона частково належала на праві постійного користування ДП «Горохівське ЛМГ» як земля лісогосподарського призначення. Дана відповідь на відзив долучена до матеріалів справи.
03.03.2026 через систему «Електронний суд» від Волинської обласної прокуратури надійшла заява про вступ у справу як представника у якій просить суд надати доступ до електронної справи в підсистемі «Електронний суд» Волинській обласні прокуратурі.
06.04.2026 через систему «Електронний суд» від відповідача-1 надійшли заперечення на відповідь на відзив у якому ГУ Держгеокадастру у Волинській області просить суд відмовити у задоволення позову та зазначає, що розроблений 2013 році Проект організації та розвитку лісового господарства ДП «Горохівське ЛМГ» не є документацією, яка згідно чинного законодавства встановлює категорію земель, а тому не може братися судом до уваги
як доказ, що підтверджує належність земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення. Належним способом захисту права особи, яка позбавлена володіння земельною ділянкою, є віндикаційний позов. Дане заперечення долучено до матеріалів справи.
07.04.2026 через систему «Електронний суд» від прокуратури надійшли додаткові пояснення по справі, в яких прокурор просить відхилити заперечення відповідача з підстав їх необґрунтованості. Дані пояснення долучено до матеріалів справи.
08.04.2026 через систему “Електронний суд” надійшла заява від представника Берестечківської міської ради про проведення судового засідання 15.04.2026 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду в системі відеоконференцзв`язку ВКЗ.
Ухвалою суду від 09.04.2026 заяву представника Берестечківської міської ради про проведення судового засідання у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку ВКЗ задоволено. 
13.04.2026 через систему «Електронний суд» відповідач-2 (Берестечківська сільська рада) подала суду заяву про визнання позову. Дана заява долучена до матеріалів справи.
13.04.2026 через систему «Електронний суд» відповідач-2 подала заяву, в якій просить суд звільнити Берестечківську сільську раду від сплати судового збору у даній справі або, як альтернатива, покласти обов`язок зі сплати судового збору на іншого співвідповідача. Дана заява долучена до матеріалів справи.
14.04.2026 через систему «Електронний суд» надійшла заява позивача про проведення засідання за відсутності його представника.
15.04.2026 суд постановив на місці відмовити у задоволенні клопотання відповідача-1 про залишення без розгляду позовної заяви.
15.04.2026 суд на виконання вимог ст. 195 ГПК України, враховуючи строки розгляду справи, постановив на місці закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 18.05.2026. Крім того, постановлено запропонувати відповідачу-2 подати заяву у якій конкретизувати прохальну частину клопотання про стягнення судових витрат із зазначенням відповідного обґрунтування, докази надіслання іншим учасникам справи.
14.05.2026 через систему «Електронний суд» від відповідача-2 надійшли додаткові пояснення у яких просить суд звільнити Берестечківську міську раду від сплати судового збору у даній справі або, як альтернативу покласти обов`язок зі сплати судового збору на іншого співвідповідача. Зазначають, що спір виник не з вини Берестечківської міської ради, а внаслідок дій/ бездіяльності іншого співвідповідача Головного управління Держгеокадастру у Волинській області підтверджується матеріалами справи в частині того що в позовній заяві вказано що однією дією яку виконала міська рада являється лише підписання акту – приймання передачі земельної ділянки. Крім того, зазначають, що Берестечківська міська рада визнає позовні вимоги у повному обсязі.
Позивач у судове засідання не прибув, хоча належно був повідомлений про час та місце розгляду справи.
18.05.2026 у судовому засіданні прокурор та представник третьої особи підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити останні у повному обсязі. 
Представник відповідача-2 у судовому засіданні позовні вимоги визнав та просив суд їх задовольнити у повному обсязі. Крім того, просив не покладати витрати зі сплати судового збору у разі задоволення позову на Берестечківську міську раду.
Представник відповідача-1 у судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог та просила суд відмовити у позові.
Відповідно до ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Оскільки, заява про визнання позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання позову відповідачем-2.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.
Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Тобто, неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про дату, час та місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.
Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
З урахуванням наведеного, а також вжиття судом всіх передбачених чинним законодавством заходів повідомлення сторін про дату, час та місце розгляду спору по суті, суд приходить до висновку про відсутність підстав до відкладення розгляду справи та можливості розгляду справи за відсутності позивача.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, -
установив:
на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 23.01.2020 № 3-825/15-20-СГ «Про проведення державної інвентаризації земель» ТзОВ «Азимут плюс» у 2020 році виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів Лобачівської сільської ради Горохівського району Волинської області загальною площею 30,5545 га. 
У подальшому, наказом Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 12.11.2020 № 155-ІЗ «Про затвердження матеріалів інвентаризації» затверджено зазначену технічну документацію.
На підставі зазначеної технічної документації в Державному земельному кадастрі, сформовано земельну ділянку з кадастровим номером 0720883200:00:001:0218 площею 4,0460 га, що зареєстрована як землі сільськогосподарського призначення (землі запасу 16.00).
Крім того, наказом ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 10.12.2020 №31-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» земельна ділянка з кадастровим номером 0720883200:00:001:0218 площею 4,0460 га згідно акта приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність передана Берестечківській міській раді.
Рішенням Берестечківської міської ради від 14.01.2021 № 4-6/2021 «Про надання згоди на прийняття земельних ділянок з державної у комунальну власність» за результатами розгляду вищевказаного наказу ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 10.12.2020 №31-ОТГ, надано згоду на прийняття, в тому числі, земельної ділянки з кадастровим номером 0720883200:00:001:0218 площею 4,0460 га (п. 167 у додатку 1 до рішення № 4-6/2021 від 14.01.2021). Зазначене рішення органу місцевого самоврядування разом з додатками розміщене на офіційному вебсайті Берестечківської міської gromada.gov.ua/docs/607193/.
Водночас, згідно відомостей реєстру речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки з кадастровим номером 0720883200:00:001:0218 площею 4,0460 га, відомості про реєстрацію речових прав на останню відсутні.
Прокурор зазначає, що вказана земельна ділянка частково розміщена в межах земель лісогосподарського призначення, зокрема в межах 225 кварталу Лобачівського лісництва ДП «Горохівське ЛМГ» (на даний час – 225 кварталу Ново-Зборишівського лісництва Володимир Волинського надлісництва філії «Поліський лісовий офіс ДП «Ліси України»).
Зазначене твердження прокурора підтверджується інформацією філії «Поліський лісовий офіс» ДП «Ліси України» від 27.10.2025 №12612/34.6.3-25, де встановлено, що Українським лісовпорядним проектним виробничим об`єднанням ВО «Укрдержліспроект» у 2013 році було проведено базове лісовпорядкування ДП «Горохівське лісомисливське господарство», на підставі якого згадані вище землі були відображені в Проекті організації розвитку лісового господарства ДП «Горохівське ЛМГ» та віднесені до Лобачівського лісництва. 
Філією «Поліський лісовий офіс» ДП «Ліси України» виконано нанесення контурів вищевказаної земельної ділянки на картографічні матеріали 2012 року Лобачівського лісництва та встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 0720883200:00:001:0218 частково площею 3,2 га накладається на виділ 10 кварталу 225 Лобачівського (надалі Ново-Зборишівського) лісництва.
Згідно акту обстеження лісових насаджень, проведеного 23.10.2025 Володимир-Волинським надлісництвом Філії «Поліський лісовий офіс» ДП «Ліси України», на вказаній території зростають дерева віком 21 рік (експлуатаційні ліси).
При цьому, Філія «Поліський лісовий офіс» ДП «Ліси України» та ДП «Ліси України» є спеціалізованим лісогосподарським підприємствам, яке за наявності розроблених та затверджених матеріалів лісовпорядкування володіє достовірними відомостями щодо розташування спірної земельної ділянки у межах земель лісового фонду. 
Відповідно до наказу ДП «Ліси України» від 24.01.2025 № 206 «Про організацію територій земель ДП «Ліси України» вказана площа земель наразі використовується філією «Поліський лісовий офіс» ДП «Ліси України».
Згідно інформації Філії «Поліський лісовий офіс» ДП «Ліси України» від 27.10.2025 №12612/34.6.3-25 встановлено, що будь-які рішення щодо поділу, зміни цільового призначення, вилучення вказаної земельної ділянки з державного лісового фонду у розпорядженні Філії відсутні.
Вказана територія включена до складу земель лісогосподарського призначення за ревізійний період з 2003 по 2013 роки та не була відображена у попередніх матеріалах лісовпорядкування 2003 року по ДП «Горохівське ЛМГ».
Відповідно до інформації ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 27.10.2025 №10-3-0.2210-4253/2-25 встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 0720883200:00:001:0218 сформована за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення та згідно Проектів роздержавлення і приватизації земель колгоспу «Червона калина» віднесена до пасовищ.
Разом з тим, на частину земельної ділянки з кадастровим номером 0720883200:00:001:0218 площею 3,17 га розроблено Проект землеустрою щодо консервації шляхом заліснення ділянок деградованих та малопродуктивних земель, розташованих сільськогосподарського призначення.
ДП «Волинський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» у 2009 році на замовлення Горохівської районної державної адміністрації розроблено Проект землеустрою щодо консервації шляхом заліснення ділянок деградованих та малопродуктивних земель, розташованих на землях запасу сільськогосподарського призначення на території Лобачівської сільської ради Горохівського району Волинської області площею 6,0 га. 
Підставою для виконання робіт слугувало розпорядження Горохівської районної державної адміністрації від 28.04.2009 № 197 «Про дозвіл на збір матеріалів вибору земельних ділянок для розміщення лісових насаджень», яке прийняте за клопотанням ДП «Горохівське ЛМГ» від 27.04.2009 про надання земельних ділянок в постійне користування з метою їх заліснення (консервації) деградованих та малопродуктивних земель.
У подальшому, розпорядженням Горохівської районної державної адміністрації від 23.11.2009 № 460 «Про затвердження проектів землеустрою щодо консервації шляхом заліснення земельних ділянок деградованих та малопродуктивних земель» затверджено відповідний проект землеустрою.
Враховуючи наведене, 6,0 га земель, в тому числі 3,17 га в межах земельної ділянки з кадастровим номером в межах земельної ділянки з кадастровим номером 0720883200:00:001:0218, в силу закону у 2009 році були виведені з господарського обігу, здійснено їх консервацію шляхом заліснення та відведено у постійне користування ДП «Горохівське ЛМГ».
У Проекті землеустрою щодо консервації шляхом заліснення ділянок деградованих та малопродуктивних земель, розташованих на землях запасу сільськогосподарського призначення також зазначено про те, що термін консервації «постійне». 
Горохівська РДА, затвердивши згаданий проект землеустрою фактично змінила цільове призначення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, передавши її у користування ДП «Горохівське ЛМГ» для здійснення лісогосподарської діяльності.
Прокурор зазначає, що ДП «Горохівське ЛМГ» правомірно використовувало земельну ділянку площею 6,0 га з 2009 року для ведення лісового господарства, в тому числі 3,17 га в межах спірної земельної ділянки.
З планово-картографічних матеріали лісовпорядкування щодо 225 кварталу Лобачівського лісництва ДП «Горохівське ЛМГ» (копія таксаційного опису кварталу, копія фрагменту плану лісонасаджень розробленого в 2012 році), надані Філією «Поліський лісовий офіс» ДП «Ліси України» листом від 27.10.2025 №12612/34.6.3-25 вбачається, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером 0720883200:00:001:0218 частково розташована в межах 225 кварталу Лобачівського лісництва ДП «Горохівське ЛМГ» (на даний час 225 квартал Ново-Зборишівського лісництва Володимир-Волинського надлісництва філії «Поліський лісовий офіс ДП «Ліси України»). 
Листом Львівської державної лісовпорядної експедиції ВО «Укрдержліспроект» від 20.02.2026 № 92/01-04 надано до окружної прокуратури фрагмент цифрової картографії по ДП «Горохівське ЛМГ» квартал 225 Лобачівського лісництва у форматі DMF (CR-63) за матеріалами базового лісовпорядкування, які в подальшому використано сертифікованим інженером-землевпорядником Трушем А.М. для проведення співставлення із земельною ділянкою з кадастровим номером 0720883200:00:001:0218 та встановлено, що остання частково площею 3,5485 га накладається на межі земельної ділянки Лобачівського (Ново Зборишівського) лісництва квартал 225.
Відомості з Державного земельного кадастру, згідно яких при використанні інтерактивного шару «Ліси» Публічної кадастрової карти спірна земельна ділянка частково позначається зеленим кольором, як землі лісогосподарського призначення. Дані відомості отримано прокурором з програмного забезпечення Державного земельного кадастру, доступ до якого надано органам прокуратури згідно Порядку його ведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051.
Отже, звертаючись до суду із позовом, прокурор доводить, що дії ГУ Держгеокадастру у Волинській області при затвердженні технічної документації з землеустрою на земельну ділянку з кадастровим номером 0720883200:00:001:0218 площею 4,0460 га, призвели до незаконного вилучення земельної ділянки лісового фонду та зміну цільового призначення на землі сільськогосподарського призначення, передання земельної ділянки із державної у комунальну власність.
Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 55 Земельного кодексу України до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства.
У ст. 5 Лісового кодексу України зазначено, що до земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства.
Згідно ч. 1 ст. 57 Земельного кодексу України земельні ділянки лісового фонду за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються у постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, а на умовах оренди - іншим підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи, для ведення лісового господарства, спеціального використання лісових ресурсів і для потреб мисливського господарства, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних, туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо.
Відповідно до ч. 2 ст. 84 Земельного кодексу України право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, державних органів приватизації відповідно до Закону.
Статтями 7, 8 Лісового кодексу України визначено, що ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.
Відповідно до ч. 1 ст. 8, ч. 1 ст. 9 Лісового кодексу України у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності; у комунальній власності перебувають ліси в межах населених пунктів, крім лісів, що перебувають у державній і приватній власності.
Згідно статтей 45, 47, 48, 54 Лісового кодексу України облік лісів включає збір та узагальнення відомостей, які характеризують кожну лісову ділянку за площею, кількісними та якісними показниками. Основою ведення обліку лісів є матеріали лісовпорядкування.
Лісовпорядкування включає комплекс заходів, спрямованих на забезпечення ефективної організації та науково обґрунтованого ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання, підвищення екологічного та ресурсного потенціалу лісів, культури ведення лісового господарства, отримання достовірної і всебічної інформації про лісовий фонд України.
Лісовпорядкування є обов`язковим на всій території України та ведеться державними лісовпорядними організаціями за єдиною системою в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади з питань лісового господарства.
При цьому, планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерного дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо, регламентується галузевими нормативними документами. Зокрема, за змістом пункту 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Держлісгоспом СРСР 11.12.1986, планшети лісовпорядкування відносяться до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а частина друга зазначеної Інструкції присвячена процедурі їх виготовлення.
Згідно з п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України (в редакції чинній на момент прийняття ГУ Держгеокадастру у Волинській області наказу про затвердження технічної документації із землеустрою) визначено, що до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово картографічні матеріали лісовпорядкування.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23.10.2019 у справі №488/402/16-ц зазначено наступне: «Відповідно до пункту 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» ЛК України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування. Таким чином, земельні ділянки, що охоплені матеріалами лісовпорядкування державного підприємства на підставі відповідних рішень органів влади, можуть перебувати лише у державній власності, відтак їх передача до земель комунальної та приватної власності є неправомірною".
З ч. ч. 1, 2, 6, 7 ст. 20 Земельного кодексу України вбачається, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.
Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.
Відповідно до ч. ч. 4, 8 ст. 122 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент прийняття наказу про затвердження технічної документації з інвентаризації земель) центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин (Держгеокадастр України відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15) та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Кабінет Міністрів України передає земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у випадках, визначених статтею 149 цього Кодексу, та земельні ділянки дна територіального моря.
Згідно ч. 9 ст. 149 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент прийняття спірних розпоряджень та наказу) Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси для нелісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення та суб`єктів господарювання залізничного транспорту загального користування у зв`язку з їх реорганізацією шляхом злиття під час утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», крім випадків, визначених частинами п`ятою восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу.
За наведених обставин, суд зазначає, що вилучати земельні ділянки державної власності лісогосподарського призначення для нелісогосподарських потреб мав право виключно Кабінет Міністрів України.
Водночас, відповідно до інформації Секретаріату Кабінету Міністрів України від 20.02.2026 № 4929/0/2-26 Кабінетом Міністрів рішень про погодження зміни цільового призначення, вилучення земельної ділянки з кадастровим номером 0720883200:00:001:0218 не приймалося.
Вирішення питання про вилучення земель лісогосподарського призначення та зміну їх цільового призначення регулювалась ст.ст. 20, 122, 149, 150 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент прийняття наказу) та була виключною компетенцією Кабінету Міністрів України.
Водночас, документи, на підставі яких ГУ Держгеокадастру у Волинській області проінвентаризовано спірну земельну ділянку не містять жодних рішень Кабінету Міністрів України, а відтак спірну земельну ділянку Головним управлінням Держгеокадастру незаконно вилучено із земель лісового фонду, змінено цільове призначення на землі сільськогосподарського призначення.
Згідно ст. 17, ч. 1 ст. 20, ч. 5 ст. 122 та ч. 6 ст. 149 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент прийняття наказу) ГУ Держгеокадастру у Волинській області, Берестечківська міська рада не наділені повноваженнями щодо вилучення та зміни цільового призначення земель лісогосподарського призначення державної власності для нелісогосподарських потреб.
Отже, незаконне затвердження ГУ Держгеокадастру у Волинській області технічної документації із землеустрою зумовило незаконну зміну цільового призначення та вибуття із державної власності частини земель лісогосподарського призначення. При цьому, рішення уповноваженим органом держави на підставі ст. 149 Земельного кодексу України не приймались.
Відповідно до ст. 21 Земельного кодексу України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для: а) визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; б) визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; в) відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною.
Враховуючи наведене, наказ Головного управління Держгеокадастру від 21.12.2020 № 274-ІЗ «Про затвердження матеріалів інвентаризації» частково прийнятий в порушення вимог ст. ст. 6, 14, 19 Конституції України, ст. ст. 3,15-2, 17, 20, 56, 57, 84, 122, 141, 142, 149 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент прийняття спірних рішень), ст. ст. 31, 33, 57 Лісового кодексу України, оскільки землі лісогосподарського призначення не можуть передаватись у користування для інших потреб без їх вилучення у постійних користувачів.
Відповідно до ст. ст. 162, 163 Земельного кодексу України охорона земель це система правових, організаційних, економічних та інших заходів, спрямованих на раціональне використання земель, запобігання необгрунтованому вилученню земель сільськогосподарського і лісогосподарського призначення, захист від шкідливого антропогенного впливу, відтворення і підвищення родючості ґрунтів, продуктивності земель лісогосподарського призначення, забезпечення особливого режиму використання земель природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико культурного призначення.
Завданням охорони земель є забезпечення збереження та відтворення земельних ресурсів, екологічної цінності природних і набутих якостей земель.
Між тим, в порушення вимог законодавства щодо раціонального використання земель Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області здійснено зміну цільового призначення та вилучення земель лісогосподарського призначення за відсутності на те повноважень, визначених законодавством.
Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. 
Згідно ст. 393 Цивільного кодексу України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди. 
Статтею 21 Цивільного кодексу України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Суд визнає незаконним та скасовує нормативно правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Відповідно до ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. 
Положення ст. 152 Земельного кодексу України визначають, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням прав володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.
Згідно ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.
В пунктах 83-87 постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 466/8649/16-ц викладено такі висновки: «Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам». 
Подібні висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14 144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12 187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14 338цс18), від 2 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19) та багатьох інших.
За наведених обставин, суд дійшов висновку, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 12.11.2020 № 155-ІЗ «Про затвердження матеріалів інвентаризації», від 10.12.2020 №31-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність», рішення Берестечківської міської ради від 14.01.2021 № 4-6/2021 «Про надання згоди на прийняття земельних ділянок з державної у комунальну власність», якими частина спірної земельної ділянки лісогосподарського призначення, віднесена до земель сільськогосподарського призначення та передана-прийнята у комунальну власність, підлягають визнанню незаконними та скасуванню в порядку, визначеному ст. ст. 16, 21, 393 Цивільного кодексу України та ст. ст. 152, 155 Земельного кодексу України, а відтак відповідні позовні вимоги підставні, підтверджуються матеріалами справи та підлягають до задоволення.
Крім того, прокурором заявлено позовну вимогу щодо усунення перешкоди державі в особі Волинської обласної військової адміністрації у користуванні та розпорядженні землями лісогосподарського призначення шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 0720883200:00:001:0218 площею 4,0460 га в Державному земельному кадастрі, щодо якої суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України "Про землеустрій" інвентаризація земель проводиться з метою встановлення місця розташування об`єктів землеустрою, їхніх меж, розмірів, правового статусу, виявлення земель, що не використовуються, використовуються нераціонально або не за цільовим призначенням, виявлення і консервації деградованих сільськогосподарських угідь і забруднених земель, встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення Державного земельного кадастру, виявлення та виправлення помилок у відомостях Державного земельного кадастру, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і прийняття на їх основі відповідних рішень органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.
У разі виявлення при проведенні інвентаризації земель державної та комунальної власності земель, не віднесених до тієї чи іншої категорії, віднесення таких земель до відповідної категорії здійснюється органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування на підставі відповідної документації із землеустрою, погодженої та затвердженої в установленому законом порядку (ч. 2 ст. 35 Закону України "Про землеустрій").
Вимоги щодо проведення інвентаризації земель під час здійснення землеустрою та складання за її результатами технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель визначає Порядок проведення інвентаризації земель, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2012 №513 (далі - Порядок).
Згідно з п. 2 Порядку інвентаризація земель проводиться з метою: забезпечення ведення Державного земельного кадастру, здійснення контролю за використанням і охороною земель; визначення якісного стану земельних ділянок, їх меж, розміру, складу угідь; узгодження даних, отриманих у результаті проведення інвентаризації земель, з інформацією, що міститься у документах, які посвідчують право на земельну ділянку, та у Державному земельному кадастрі; прийняття за результатами інвентаризації земель Кабінетом Міністрів України, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими держадміністраціями та органами місцевого самоврядування відповідних рішень; здійснення землеустрою. Інвентаризація земель проводиться виходячи з принципів плановості, достовірності та повноти даних, послідовності і стандартності процедур, доступності використання інформаційної бази, узагальнення даних з додержанням єдиних засад та технології їх оброблення (п. 3 Порядку). Відповідно до п. 7 Порядку під час проведення інвентаризації земель використовуються матеріали аерофотозйомки, лісовпорядкування проекти створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду, схеми формування екомережі, програми у сфері формування, збереження та використання екомережі. , Згідно з п. 26 Порядку за результатами проведення інвентаризації земель виконавцем робіт розробляється технічна документація, склад якої встановлений статтею 57 Закону України “Про землеустрій”. Технічна документація погоджується та затверджується в порядку, встановленому статтею 186 Земельного кодексу України (п.28 Порядку). Відомості, отримані в результаті інвентаризації земель, підлягають внесенню до Державного земельного кадастру відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 (п. 30 Порядку). Відповідно до п. 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку. 
У зв`язку з цим відділом у Галицькому районі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області 20.10.2020 зареєстровано спірну земельну ділянку у Державному земельному кадастрі.
Статтею 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр" визначено, що державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.
За змістом ч.1 ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.
За приписами ст. 3 Закону України "Про Державний земельний кадастр" основними принципами, на яких базується Державний земельний кадастр, є зокрема, принципи об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Державному земельному кадастрі.
Під час інвентаризації невірно визначено цільове призначення земельної ділянки як землі сільськогосподарського призначення при тому, що вказана земельна ділянка частково належить до земель лісогосподарського призначення, оскільки охоплена матеріалами лісовпорядкування та Проектом землеустрою щодо консервації шляхом заліснення ділянок деградованих та малопродуктивних земель, розташованих на землях запасу сільськогосподарського призначення.
Враховуючи наведене, на думку суду подальша наявність відомостей щодо земельної ділянки з кадастровим номером 0720883200:00:001:0218 в Державному земельному кадастрі порушуватиме принципи об`єктивності, достовірності, повноти відомостей та унеможливить відновлення порушеного права держави, у власності якої повинна перебувати спірна земельна ділянка, оскільки реєстрація у Державному земельному кадастрі частини земельної ділянки з цільовим призначенням землі запасу сільськогосподарського призначення відноситиме її в подальшому до земель комунальної форми, що надасть право Берестечківській міській раді раді у будь-який час внести відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до ч. 13 ст. 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі, зокрема скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації; а також якщо речове право на земельну ділянку, зареєстровану в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", не було зареєстровано протягом року з вини заявника.
Аналогічні положення закріплені також у ч. 10 ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" та п. 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, згідно з якими державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі, зокрема ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.
Водночас, суд враховує, що ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).
Отже, суд погоджується із доводами прокурора, що при зверненні до суду з даним позовом останнім обрано такий спосіб захисту, який може відновити інтереси держави та попередити загрозу порушення права на землі державної власності, а саме скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 0720883200:00:001:0218 площею 4,0460 га в Державному земельному кадастрі.
Як вже зазначив суд вище, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про реєстрацію речових прав на зазначену земельну ділянку.
Верховним Судом 20.12.2023 у постанові № 916/1517/22 зазначено, що визнання незаконними і скасування спірних наказів, визнання недійсними результатів земельних торгів та договору оренди, а також скасування державної реєстрації в Державному земельному кадастрі спірної земельної ділянки призведе до припинення прав відповідачів на цю земельну ділянку та поновить права ДСГП "Ліси України" на користування землями державного лісового фонду.
Враховуючи зазначене, позовна вимога прокурора в частині скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 0720883200:00:001:0218 площею 4,0460 га в Державному земельному кадастрі підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а відтак підставна та підлягає до задоволення.
Також у клопотанні про застосування строків позовної давності відповідачем зазначено про те, що оспорюваний наказ № 155-ІЗ «Про затвердження матеріалів інвентаризації» та пункт 167 додатку до наказу № 31-ОТГ був прийнятий Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області в 2020 році. Водночас ні заступником керівника Луцької окружної прокуратури, ні Волинською обласною державною (військовою) адміністрацією не доведено належними доказами, коли саме їм стало відомо чи коли в силу покладених на них повноважень вони могли дізнатися про порушення інтересів держави, а тому є необхідність у застосуванні строків позовної давності до спірних правовідносин. Відповідач-1 зазначає, що позивач з урахуванням своїх повноважень, починаючи із 2020 року мав змогу отримати повну та достовірну інформацію про незаконну на його думку інвентаризацію земельних ділянок державної власності та передачу їх у комунальну власність у межах встановленого законом строку позовної давності, чого Луцькою окружною прокуратурою зроблено не було.
Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 263 ЦК України, перебіг позовної давності зупиняється: 1) якщо пред`явленню позову перешкоджала надзвичайна або невідворотна за даних умов подія (непереборна сила); 2) у разі відстрочення виконання зобов`язання (мораторій) на підставах, встановлених законом; 3) у разі зупинення дії закону або іншого нормативно-правового акта, який регулює відповідні відносини; 4) якщо позивач або відповідач перебуває у складі Збройних Сил України або в інших створених відповідно до закону військових формуваннях, що переведені на воєнний стан. У разі виникнення обставин, встановлених частиною першою цієї статті, перебіг позовної давності зупиняється на весь час існування цих обставин. Від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.
Однак, відповідно до п. 12 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Згідно Постанови Кабінету міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2)» на території України діяв карантин з 11.03.2020 по 01.07.2023.
Крім того, п. 19 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України вказує, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. 
Зазначена норма Цивільного кодексу не містить жодних застережень чи умов її застосування окрім безпосередньої дії воєнного чи надзвичайного стану. Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ затверджено Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні». Строк дії воєнного стану в Україні в подальшому неодноразово продовжувався Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженими Законами України «Про затвердження Указу Президента України про введення воєнного стану в Україні», востаннє – Законом України від 21.10.2025 № 4643-IX.
Таким чином, строк позовної давності щодо визнання незаконними та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 12.11.2020 № 155-ІЗ «Про затвердження матеріалів інвентаризації», яким затверджено матеріали інвентаризації земель сільськогосподарського призначення, які перебувають у державній власності, в частині земельної ділянки з кадастровим номером 0720883200:00:001:0218 площею 4,0460 га та п. 167 додатку до наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 10.12.2020 №31-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність», п. 167 додатку до рішення Берестечківської міської ради від 14.01.2021 № 4-6/2021 «Про надання згоди на прийняття земельних ділянок з державної у комунальну власність» вважається продовженим.
У постанові Верховного Суду від 07.11.2023 у справі № 910/5188/22. Зокрема, Верховний Суд, розглядаючи питання застосування строків позовної давності у період дії карантину зазначив наступне: «Разом з цим Верховний Суд наголошує, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Зазначений Закон набрав чинності 02.04.2020. У даному випадку варто звернути увагу на те, що з 02.04.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", згідно з яким в Україні з 12.03.2020 запроваджений загальнодержавний карантин, який тривав до 30.06.2023.
Цим Законом розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено п. 12, відповідно до якого, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID 19), строки, визначені статтями 257 , 258 , 362 , 559 , 681 , 728 , 786 , 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину, тобто до 30.06.2023.
Окрім того, з 17.03.2022 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", яким розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено п. 19, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії Починаючи з 30.01.2024 п. 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України викладено у наступній редакції: У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022 , затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX , перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану".
За таких обставин, враховуючи що оскільки з 02.04.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби", згідно з яким в Україні запроваджений з 12.03.2020 загальнодержавний карантин, який тривав до 30.06.2023, а з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан.
Аналогічний правовий висновок про застосування п. 12 та п. 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України викладено у постанові Верховного Суду від 28.03.2024 у справі № 903/877/20. Правові висновки з цих питань викладено у постановах Верховного Суду від 12.06.2024 у справі № 906/871/21, від 19.06.2024 у справі № 931/9/23, від 25.09.2024 у справі № 206/2984/23, від 23.10. 2024 у справі № 922/5064/23, від 05.11.2024 у справі № 911/1929/23. Разом з тим з 04.09.2025 на підставі Закону № 4434-ІХ «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України строк перебігу позовної давності» поновлено. 
Однак, враховуючи, що спірні правовідносини виникли в період дії карантину на території України та в подальшому в умовах воєнного стану, то в даному випадку перебіг позовної давності розпочато саме з 04.09.2025. Таким чином прокурор звернувся з позовною заявою в межах позовної давності.
Між тим, предметом розгляду справи є усунення перешкод державі в особі Волинської обласної військової адміністрації у користуванні та розпорядженні землями лісогосподарського призначення шляхом скасування рішень, скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 0720883200:00:001:0218 в Державному земельному кадастрі. 
Суд звертає увагу, що до позовів про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном позовна давність не застосовується, такий позов є негаторним і може бути пред`явлений позивачем доти, поки існує відповідне правопорушення. Аналогічні висновки сформовано у постановах Верховного Суду від 09.08.2023 року у справі № 922/1832/19, від 22.11.2023 у справі № 918/244/22.
Також судом відхиляються твердження відповідача 1, щодо обраного прокурором неналежного способу захисту, з огляду на таке.
Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна із чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) та усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 ЦК України, частина друга статті 152 ЗК України).
Наведені способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно.
Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння.
Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.
Власник земельної ділянки може вимагати, зокрема, усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою (частина друга статті 152 ЗК України).
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.11.2021 у справі 359/3373/16-ц зазначила, що набуття особою володіння нерухомим майном полягає у внесенні запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за цією особою. Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна.
При цьому, як визначає судова практика, ефективність віндикаційного позову забезпечується саме наявністю державної реєстрації права власності за відповідачем, оскільки за відсутності такої реєстрації судове рішення про задоволення віндикаційного позову не є підставою для державної реєстрації права власності за позивачем.
Поза увагою Головного управління Держгеокадастру у Волинській області залишено той факт, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно земельна ділянка не зареєстрована.
Враховуючи вказаний факт, віндикаційний спосіб захист не може бути застосований до вказаних правовідносин.
Окрім цього, оскільки землі лісогосподарського призначення охоплюють лише частину спірної земельної ділянки (так зване часткове накладення), то на переконання суду належним способом захисту за таких обставин є негаторний спосіб захисту. 
У постанові Верховного Суду від 18.01.2023 по справі № 369/10847/19 суд вказав, що зайняття земельних ділянок, зокрема шляхом часткового накладення, треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його володіння цими ділянками. Тож у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном.
Аналогічні висновки зроблені, зокрема у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.01.2022 у справі 363/2877/18 (провадження 61-12012св20), від 16.02.2022 у справі 363/669/17 (провадження 61-9067св21), Касаційного господарського суду від 12.11.2024 у справі 906/1290/23.
При цьому викладення у мотивувальній частині рішення суду висновків щодо незаконності рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, без постановлення відповідного рішення в його резолютивній частині, не достатньо для захисту права власника. Судове рішення за результатами розгляду земельного спору не лише зобов`язує відповідача до вчинення певних дій або утримання від їх вчинення, а й уповноважує позивача, конкретизуючи зміст його суб`єктивного права у правовідносинах, спірність яких усуває суд своїм рішенням, тому оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, яким порушено цивільні права або інтереси, є ефективним та виправданим способом захисту порушеного права як українського народу, так і інших суб`єктів права власності на землю в Україні.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.03.2024 у справі № 927/1206/21 висловила позицію щодо вимоги про визнання незаконним і скасування наказу ГУ Держгеокадастру як способу захисту в спірних правовідносинах. Зокрема, у п.п. 113-121 цієї постанови зазначено, що «Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (пункт 57) та від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (пункт 40)). 
Серед способів захисту порушених прав та інтересів законодавець у пункті 10 частини другої статті 16 ЦК України розрізняє визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади
В силу положень ст. 73 ГПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною 1, 3 ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до ч.1 ст. 77 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).
Беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази та визнання позову відповідачем-2, господарський суд, оцінюючи за своїм переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Як вбачається із матеріалів справи, прокурором всього сплачено судового збору у розмірі 11980,80 грн, а саме за подання позовної заяви у розмірі 10649,60 грн згідно платіжної інструкції №483 від 11.03.2026 та 1331,20 грн за подання заяви про забезпечення позову згідно платіжної інструкції від №481 від 11.03.2026.
Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» та ч.1 ст. 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Враховуючи визнання відповідачем-2 позову до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку, що прокуратурі у відповідності до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» та ч.1 ст. 130 ГПК України слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, належного до сплати відповідачу 2(у випадку не визнання ними позовних вимог) та сплаченого при поданні позову(в т.ч. заяви про забезпечення позову), що становить 2995,20 грн (11980,80/2 =5990,40/50%).
При цьому, враховуючи приписи щодо покладення судового збору на учасників судового процесу в залежності від результату вирішення спору, передбачені ст. 129 ГПК України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача-1 на користь прокуратури належить стягнути 5990,40 грн судового збору (11980,80/2), а з відповідача-2 (враховуючи визнання останнім позову та повернення прокуратурі 50% сплаченого судового збору з Державного бюджету) 2995,20 грн (5990,40/50%) судового збору.
Крім цього, судом відхиляється прохання Берестечківської сільської ради про звільнення їх від сплати судового збору у даній справі за безпідставністю та необгрунтованістю.
Керуючись ст. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 73, 74, 77, 86, 185, 191, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-
вирішив:
1. Позов задовольнити.
2. Визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Волинській області № 155-ІЗ від 12.11.2020 «Про затвердження матеріалів інвентаризації», яким затверджено матеріали інвентаризації земель сільськогосподарського призначення, які перебувають у державній власності, в частині земельної ділянки з кадастровим номером 0720883200:00:001:0218 площею 4,0460 га.
3. Визнати незаконним та скасувати п. 167 додатку до наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області №31-ОТГ від 10.12.2020 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність».
4. Визнати незаконним та скасувати п. 167 додатку до рішення Берестечківської міської ради № 4-6/2021 від 14.01.2021 «Про надання згоди на прийняття земельних ділянок з державної у комунальну власність». 
5. Усунути перешкоди державі в особі Волинської обласної військової адміністрації у користуванні та розпорядженні землями лісогосподарського призначення шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 0720883200:00:001:0218 площею 4,0460 га в Державному земельному кадастрі.
6. Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (43021, Волинська обл., місто Луцьк, вулиця Винниченка, будинок 67, код ЄДРПОУ 39767861) на користь Волинської обласної прокуратури (43000, Волинська обл., місто Луцьк, вулиця Винниченка, будинок 15, код ЄДРПОУ 02909915) 5990,40 грн (п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто гривень 40 коп.) витрат зі сплати судового збору.
7. Стягнути з Берестечківської міської ради (45765, Волинська обл., Луцький р-н, місто Берестечко, вул.Шевченка, будинок 2, код ЄДРПОУ 04051262) на користь Волинської обласної прокуратури (43000, Волинська обл., місто Луцьк, вулиця Винниченка, будинок 15, код ЄДРПОУ 02909915) 2995,20 грн (дві тисячі дев`ятсот дев`яносто п`ять гривень 20 коп.) витрат зі сплати судового збору.
8. Головному управлінню Державної казначейської служби України у Волинській області повернути із Державного бюджету України Волинській обласній прокуратурі (43000, Волинська обл., місто Луцьк, вулиця Винниченка, будинок 15, код ЄДРПОУ 02909915) 2995,20 грн (дві тисячі дев`ятсот дев`яносто п`ять гривень 20 коп.) судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Північно-західного апеляційного господарського суду.
Повний текст рішення складено 21.05.2026

Суддя А. С. Вороняк