УХВАЛА

23 червня 2026 року

м. Київ

справа № 280/1150/25
провадження № К/990/13391/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Коваленко Н.В.,
суддів Бучик А.Ю., Рибачука А.І.,
розглянувши у порядку попереднього розгляду в суді касаційної інстанції адміністративну справу № 280/1150/25
за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05.05.2025, ухвалене у складі головуючого судді Киселя Р.В.,
та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 02.02.2026, ухвалену у складі колегії суддів: головуючої судді Божко Л.А., суддів: Дурасової Ю.В., Лукманової О.М.,
ВСТАНОВИВ:
І. РУХ СПРАВИ
1. В лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила суд:
визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ від 13.12.2024 № 083950000236 про відмову у призначенні пенсії відповідно до Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу» (далі - Закон №3723-XII);
зобов`язати ГУ ПФУ призначити їй з 06.12.2024 пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ в розмірі 60 % від заробітку, вказаного у довідках Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради від 05.12.2024 №02.03-24/36 та № 02.03-24/35.
2. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05.05.2025, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 02.02.2026, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ від 13.12.2024 № 083950000236 про відмову ОСОБА_1 в переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) на пенсію за віком згідно із Законом № 3723-ХІІ.
Зобов`язано ГУ ПФУ перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV на пенсію за віком згідно із Законом № 3723-ХІІ з 06.12.2024.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
3. 25.03.2026 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05.05.2025 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 02.02.2026, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права, позивачка просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині позовних вимог, в задоволенні яких було відмовлено та ухвалити в зазначеній частині нове судове рішення, яким позов задовольнити.
4. Верховний Суд ухвалою від 13.04.2026 відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи із суду першої інстанції.
ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
5. Судами попередніх інстанцій установлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та з 27.06.2018 отримує пенсію за віком, призначену відповідно до норм Закону №1058-IV.
06.12.2024 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону №1058-IV на пенсію за віком відповідно до Закону № 3723-ХІІ.
Заява позивачки за принципом екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ.
Рішенням ГУ ПФУ від 13.12.2024 № 083950000236 (у редакції рішення від 31.12.2024 №083950000236 про заміну рішення про відмову у перерахунку пенсії від 13.12.2024 №083950000236) позивачці відмовлено у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-ХІІ на підставі її заяви від 06.12.2024 у зв`язку з відсутністю у неї двадцяти років стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, що є однією з умов збереження права на призначення пенсії відповідно до Закону № 3723-ХІІ, передбачених пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон № 889-VIII). При цьому відповідач не зарахував позивачці до стажу державної служби періоди її роботи в органах місцевого самоврядування, починаючи з 04.07.2001.
Не погоджуючись з рішенням ГУ ПФУ про відмову у переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV на пенсію за віком відповідно до Закону № 3723-ХІІ, ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом.
ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
6. Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції, з позицією якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283, робота на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених статтею 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу державної служби, у зв`язку з чим стаж державної служби ОСОБА_1 , набутий до 01.05.2016 (дати набрання чинності Законом 889-VIII), становить більше ніж 20 років, що дає їй право на призначення пенсії відповідно до Закону № 3723-ХІІ.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
7. В межах пункту 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), на підставі якого Верховний Суд відкрив касаційне провадження у цій справі, касаційна скарга позивачки мотивована тим, що суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні частини позовних вимог, неправильно застосували положення статті 37 Закону № 3723-ХІІ та пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII щодо визначення належного способу захисту порушеного права на призначення пенсії державного службовця, а також обов`язковості призначення такої пенсії у розмірі 60 відсотків заробітної плати. На думку скаржниці, суди застосували зазначені норми права без урахування висновків щодо їх застосування, викладених у постановах Верховного Суду від 12.02.2025 у справі № 580/6600/24, від 28.01.2025 у справі № 560/2123/24 та від 27.01.2023 у справі № 340/4184/21.
V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
8. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи із меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів виходить із такого. 
9. Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
10. Такі виключні випадки визначені у частині четвертій статті 328 КАС України, згідно з якою підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема у випадку - якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, а також, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
11. Отже, законодавець чітко визначив які судові рішення, з яких підстав і у яких випадках можуть бути оскаржені до суду касаційної інстанції.
12. Відповідно до положень цих норм касаційний перегляд з указаних мотивів може відбутися за наявності таких складових:
суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду;
спірні питання виникли у подібних правовідносинах.
13. Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.
14. У постанові від 19.05.2020 (справа № 910/719/19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.
15. Встановлюючи обов`язковим при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин врахування висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду, частина п`ята статті 242 КАС України презюмує застосування норм права у подібних правовідносинах.
16. Так, у справі № 580/6600/24 на постанову Верховного Суду від 12.02.2025 у якій позивачка посилається на підтвердження підстави, визначеної пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, спір стосувався правомірності рішення органу Пенсійного фонду України про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону № 3723-ХІІ з підстав недосягнення позивачкою в зазначеній справі пенсійного віку станом на дату звернення із відповідною заявою.
17. У справах №560/2123/24 та №340/4184/21 на постанови Верховного Суду у яких від 28.01.2025 та від 27.01.2023, відповідно, позивачка посилається на підтвердження підстави, визначеної пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, спірними були рішення територіальних органів Пенсійного фонду України, якими було відмовлено позивачам у переведенні з пенсії по інвалідності відповідно до Закону 1058-IV на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-XII у зв`язку з тим, що вказаним особам вже призначалась пенсія відповідно до Закону №3723-XII (до призначення пенсії по інвалідності згідно із Законом 1058-IV).
18. Натомість, у справі, яка розглядається предметом спору є рішення ГУ ПФУ про відмову в переведенні позивачки з пенсії за віком відповідно до Закону 1058-IV на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-XII, яка мотивоване тим, що позивачка станом на 01.05.2016 (дати набрання чинності Законом 889-VIII) не мала двадцяти років стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби як необхідної умови для збереження права на призначення пенсії відповідно до Закону №3723-XII, яка визначена пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII. 
19. Отже, аналіз зазначених позивачкою постанов Верховного Суду від 12.02.2025 у справі №580/6600/24, від 28.01.2025 у справі №560/2123/24 та від 27.01.2023 у справі №340/4184/21, на які зроблено посилання у касаційній скарзі як на приклад іншого правозастосування, та оскаржуваних судових рішень не дає підстав для висновку про те, що ці рішення прийняті у справах правовідносини у яких є подібними, що виключає можливість касаційного перегляду оскаржуваних рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції, з підстави та у випадку, передбаченого пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України за цією касаційною скаргою.
20. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 339 КАС України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.
21. З урахуванням наведеного, касаційне провадження, відкрите з підстави, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, підлягає закриттю.
Керуючись статтями 341, 343, 339 КАС України, Верховний Суд,

ПОСТАНОВИВ:
Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05.05.2025 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 02.02.2026 у справі №280/1150/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, яке було відкрите з підстави, визначеної пунктом 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, закрити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач  Н.В. Коваленко

судді  А.Ю. Бучик

А.І. Рибачук