ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2026	м. Дніпро	Справа № 904/6919/25	

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Іванової Т.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін справу
за позовом Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" (50014, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Електрична, будинок 1; ідентифікаційний код 00130850) 
до відповідача Фізичної особи-підприємця Мамедова Анара Тахировича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )
про стягнення заборгованості за договором №4022/жб/1 від 01.11.2021 у загальному розмірі 39314,22 грн

ВСТАНОВИВ:
І. Суть спору

1. Стислий виклад позиції позивача

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії №4022/жб/1 від 01.11.2021 в частині повної та своєчасної оплати поставленої теплової енергії у розмірі 32 517,01 грн та абонентського обслуговування в розмірі 247,51 грн.
Також за порушення строків оплати за надану послугу з постачання теплової енергії відповідачеві нараховано 1 167,53 грн - 3% річних, 3 960,40 грн - інфляційних втрат та 1421,77 грн – пені.

2. Стислий виклад заперечень відповідача

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому статтею 165 Господарського процесуального кодексу України.

З приводу дотримання судом прав відповідача під час розгляду даної справи слід зазначити таке.
Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення про судові засідання здійснюються шляхом вручення ухвали суду в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.
Частиною 7 статті 6 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Відповідно до відповіді про відсутність зареєстрованого Електронного кабінету ЄСІТС (а.с.135) судом було з`ясовано, що відповідач не має зареєстрованого Електронного кабінету в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи.
За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.
Відповідно до статей 9, 14, 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" на підставі поданих юридичною особою (фізичною особою - підприємцем) документів у Єдиному державному реєстрі зазначаються відомості про її місцезнаходження.
Частиною 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" встановлено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.
Тобто, офіційне місцезнаходження повідомляється юридичною особою (фізичною особою - підприємцем) для забезпечення комунікації та зв`язку із нею зацікавлених осіб, у тому числі контрагентів, органів державної влади тощо.
Відповідно до відповіді №2103967 від 09.12.2025 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 138-139) вбачається, що місцезнаходженням відповідача – Фізичної особи-підприємця Мамедова Анара Тахировича (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) є: АДРЕСА_1 , на яку і була направлена кореспонденція господарського суду для відповідача.
Так, з метою належного повідомлення відповідача про обставини даної справи, господарським судом здійснено поштове направлення ухвали суду від 15.12.2025 відповідачу – Фізичній особі-підприємцю Мамедову Анару Тахировичу (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 , яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 
Вказана поштова кореспонденція, надіслана на юридичну адресу відповідача, згідно довідки про доставку поштового відправлення оператором поштового зв`язку Укрпошта, вручена Фізичній особі-підприємцю Мамедову Анару Тахировичу 24.12.2025 (а.с.153).
Крім того, господарським судом з метою належного, повного та всебічного повідомлення відповідача, господарським судом здійснено поштове направлення ухвали суду від 15.12.2025 відповідачу – Фізичній особі-підприємцю Мамедову Анару Тахировичу (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за адресою надання послуг: АДРЕСА_2 .
Однак вказана поштова кореспонденція, надіслана на адресу надання послуг, також повернулася на адресу господарського суду з довідкою Акціонерного товариства "Укрпошта" форми 20 "Адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с.147).
Суд зазначає, що у разі, якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною поштовою адресою, тобто повідомленою суду учасником справи, і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення.
Вказана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 923/1432/15.
Враховуючи викладене, неперебування відповідача за місцем його державної реєстрації чи небажання отримати поштову кореспонденцію та, як наслідок, ненадання відзиву, не є перешкодою розгляду справи судом за наявними матеріалами і не свідчить про порушення норм процесуального права саме зі сторони суду.
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 03.03.2018 у справі № 911/1163/17 та від 10.05.2018 у справі № 923/441/17.
За таких обставин можна дійти висновку, що невручення ухвали суду відбулось через недотримання відповідачем вимог законодавства щодо забезпечення отримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням (поштовою адресою), що розцінюється судом як фактична відмова від отримання адресованих йому судових рішень (ухвал). Відповідач, у разі незнаходження за своєю офіційною (юридичною) адресою, повинен був докласти зусиль щодо отримання поштових відправлень за цією адресою або повідомлення суду про зміну свого місцезнаходження.
Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу відповідача є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку - суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).
При цьому до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.
Водночас законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов`язує й сторону у справі, зокрема позивача, з`ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її офіційним місцезнаходженням, визначеним у відповідному державному реєстрі) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.
Частиною 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Отже, в разі коли фактичне місцезнаходження особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і вказана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу. 
Також, з метою повідомлення відповідача про обставини даної справи, господарським судом здійснено оголошення про розгляд судом справи №904/6919/25 по суті за допомогою сервісу, розміщеного на сайті Судової влади України (https://court.gov.ua/unknown), що підтверджується наявними в матеріалах справи оголошеннями про виклик особи, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якої невідоме.
Крім того, у зв`язку із вказаним господарським судом було вжито додаткових заходів з метою належного повідомлення відповідача та інших учасників справи про обставини даної справи, а саме: оприлюднення на офіційному сайті господарського суду оголошення (https://dp.arbitr.gov.ua/sud5005/pres-centr/news/1944585/), яким, зокрема, повідомлено відповідача про можливість подання до суду відзиву на позовну заяву, протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду про відкриття провадження у справі. 
Також суд наголошує, що за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.
Так, згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень, зокрема, ухвалу господарського суду від 15.12.2025 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/132586409) надіслано судом 15.12.2025, зареєстровано в реєстрі 15.12.2025 та забезпечено надання загального доступу - 16.12.2025, тобто завчасно; отже у відповідача були всі дані, необхідні для пошуку та відстеження руху справи, ознайомлення з поданими у ній заявами по суті справи, а також реальна можливість отримання такої інформації також із вказаного відкритого джерела - у Єдиному державному реєстрі судових рішень.
З урахуванням наведеного відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області по даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Так, ухвалою суду від 15.12.2025, з урахуванням вимог частини 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, судом було запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Судом враховані Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України №958 від 28.11.2013, на випадок направлення відповідачем відзиву на позовну заяву або клопотання до суду поштовим зв`язком.
При цьому відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Отже, станом на дату ухвалення рішення строк на подання відзиву на позовну заяву, з урахуванням додаткового строку на поштовий перебіг та враховуючи обмеження, пов`язані з запровадженням воєнного стану, закінчився.
Як вказано вище, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України). 
Будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено. 
Згідно із частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. 
Суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву, та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.
Більше того, права відповідача, як учасника справи, не можуть забезпечуватись за рахунок порушення права позивача на розумність строків розгляду справи судом (на своєчасне вирішення спору судом), що є безпосереднім завданням господарського судочинства, та яке відповідно до норм частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Беручи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 15.12.2025, не скористався правом на подачу до суду відзиву на позовну заяву, господарський суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

ІІ. Процесуальні дії у справі. Заяви, клопотання

08.12.2025 до господарського суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" (далі - позивач) до Фізичної особи-підприємця Мамедова Анара Тахировича (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором №4022/жб/1 від 01.11.2021 у загальному розмірі 39 314,22 грн.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.12.2025 справу №904/6919/25 передано на розгляд судді Івановій Т.В.
15.12.2025 ухвалою господарського суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

ІІІ. Фактичні обставини справи
Спір у справі виник у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх договірних зобов`язань щодо повної та своєчасної оплати наданих послуг з постачання теплової енергії та здійснення плати за абонентське обслуговування, що призвело до утворення заборгованості за основним зобов`язанням, нарахування пені, 3% річних, інфляційних втрат.
Перелік обставин, які є предметом доказування у справі.
(1) Факт укладення між сторонами типового договору, його чинність та умови.
(2) Факт виконання позивачем своїх зобов`язань щодо надання послуг за договором. 
(3) Факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо повної та своєчасної оплати наданих послуг та здійснення плати за абонентське обслуговування.
(4) Нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат.

1. Укладення між сторонами типового договору, його чинність та умови.
Відповідно до матеріалів справи нежитлове приміщення за адресою: Дніпропетровська область місто Кривий Ріг, вулиця Корнія Речмидила (до перейменування Ракітіна), будинок №17, приміщення 1, загальною площею 60.7 кв.м, відповідно до договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 25.04.2019 належить на праві приватної власності відповідачу (а.с. 15-16).
Як зазначає позивач у позові, Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" є теплопостачальною організацією у розумінні статті 1 Закону України "Про теплопостачання", як суб`єкт господарської діяльності, який має у користуванні теплогенеруюче обладнання та постачає теплову енергію населенню міста Кривого Рогу.
Таким чином, виконавцем послуги з теплопостачання для будинку №17 по вулиці Корнія Речмидила (до перейменування Ракітіна) у місті Кривому Розі Дніпропетровської області є Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" (далі - Виконавець).
Відповідно до частини 5 статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі, якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.
Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.
Акціонерним товариством "Криворізька теплоцентраль" як виконавцем послуг 01.10.2021 на своєму офіційному веб-сайті (https://tec.dp.ua/typovyj-indyvidualnyj-dogovir-pro-nadannya-poslugy-z-postachannya-teplovoyi-energiyi/) було розміщено Типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання.
Отже, з 01.11.2021 між Акціонерним товариством "Криворізька теплоцентраль" та Фізичною особою-підприємцем Мамедовим Анаром Тахировичем (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) укладено Типовий індивідуальний договір №4022/жб/1 про надання послуги з постачання теплової енергії (далі - типовий договір, а.с. 17-19), відповідно до умов пункту 5 якого виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, визначеними цим договором.
Умовами пункту 11 вказаного типового договору визначено, що обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 №315 (далі - Методика розподілу).
Якщо будинок оснащено двома та більше вузлами комерційного обліку теплової енергії відповідно до вимог Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", обсяг спожитої послуги у будинку визначається як сума показань таких вузлів обліку. За рішенням співвласників багатоквартирного будинку розподіл обсягу спожитої теплової енергії здійснюється для кожної окремої частини будинку, обладнаної вузлом комерційного обліку послуги.
Одиницею вимірювання обсягу спожитої послуги є гігакалорія (Гкал).
Згідно із пунктом 17 типового договору зняття показань засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії здійснюється виконавцем щомісяця.
Відповідно до пункту 30 типового договору плата за послуги постачання теплової енергії складається з:
- плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 року № 1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;
- плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця https://tec.dp.ua/plata-za-abonentske-obslugovuvannya/.
Вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Розмір тарифу зазначається на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця https://tec.dp.ua/3020/ (пункт 31 договору).
Пунктом 32 типового договору визначено, що розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.
Споживач здійснює оплату щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу (пункт 34 типового договору).
За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів (пункт 35 типового договору).
Споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором (частина 3 пункту 41 типового договору).
Пунктом 44 типового договору визначено, що сторони несуть відповідальність за невиконання умов цього договору відповідно до цього договору або закону.
У разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, що настає за останнім днем граничного строку внесення плати за послугу. Пеня не нараховується за умови наявності заборгованості держави за надані населенню пільги та житлові субсидії та/або наявності у споживача заборгованості з оплати праці, підтвердженої належним чином (пункт 45 типового договору).
Відповідно до пункту 51 типового договору, цей договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності.
Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк (пункт 52 типового договору).
Цей договір може бути розірваний у разі прийняття рішення співвласниками щодо зміни моделі договірних відносин відповідно до статті 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (пункт 53 типового договору).
У разі відключення приміщення споживача від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) в установленому законодавством порядку цей договір не припиняє своєї дії (пункт 54 типового договору).
Припинення дії цього договору не звільняє сторони від обов`язку виконання зобов`язань, які на дату такого припинення залишилися невиконаними (пункт 55 договору).
Судом встановлено, що у вказаному типовому договорі передбачено всі істотні умови, встановлені законом для даного виду договорів, договір укладено у відповідності до частини 5 статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", отже, з урахуванням презумпції правомірності правочину, такий договір є правомірним, укладеним та таким, що породжує у сторін права та обов`язки щодо його виконання.
У матеріалах справи відсутні та сторонами не надані докази визнання недійсним даного типового договору чи визнання неукладеним в певній частині. Також відсутні докази про розірвання такого типового договору.

2. Виконання позивачем своїх зобов`язань щодо надання послуг за договором.
Початок та закінчення опалювальних періодів 2022-2023, 2023-2024, 2024-2025 років підтверджується відповідними рішеннями Виконавчого комітету Криворізької міської ради (а.с. 30-33).
На виконання умов договору, відповідно до змісту позовних вимог, позивач відповідачу послуги з постачання теплової енергії на суму 32 517,01 грн, а також абонентські послуги на загальну суму 247,51 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами:
- передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) №3703 від 29.02.2024 на суму 6 714,55 грн у тому числі ПДВ (а.с. 38);
- передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) №3713 від 29.02.2024 на суму 2 947,68 грн у тому числі ПДВ (а.с. 40);
- надання послуг з абонентського обслуговування №3705 від 29.02.2024 на суму 7,28 грн у тому числі ПДВ (а.с. 42);
- надання послуг з абонентського обслуговування №3706 від 29.02.2024 на суму 7,28 грн у тому числі ПДВ (а.с. 44);
- надання послуг з абонентського обслуговування №3707 від 29.02.2024 на суму 8,00 грн у тому числі ПДВ (а.с. 46);
- надання послуг з абонентського обслуговування №3708 від 29.02.2024 на суму 8,00 грн у тому числі ПДВ (а.с. 48);
- надання послуг з абонентського обслуговування №3709 від 29.02.2024 на суму 8,00 грн у тому числі ПДВ (а.с. 50);
- надання послуг з абонентського обслуговування №3711 від 29.02.2024 на суму 8,00 грн у тому числі ПДВ (а.с. 52);
- надання послуг з абонентського обслуговування №3712 від 29.02.2024 на суму 8,00 грн у тому числі ПДВ (а.с. 54);
- надання послуг з абонентського обслуговування №3715 від 29.02.2024 на суму 8,34 грн у тому числі ПДВ (а.с. 56);
- надання послуг з абонентського обслуговування №3716 від 29.02.2024 на суму 8,34 грн у тому числі ПДВ (а.с. 58);
- надання послуг з абонентського обслуговування №3717 від 29.02.2024 на суму 8,34 грн у тому числі ПДВ (а.с. 60);
- надання послуг з абонентського обслуговування №3718 від 29.02.2024 на суму 8,34 грн у тому числі ПДВ (а.с. 62);
- надання послуг з абонентського обслуговування №3719 від 29.02.2024 на суму 8,34 грн у тому числі ПДВ (а.с. 64);
- надання послуг з абонентського обслуговування №3719 від 29.02.2024 на суму 8,34 грн у тому числі ПДВ (а.с. 65);
- надання послуг з абонентського обслуговування №22523 від 31.10.2023 на суму 8,34 грн у тому числі ПДВ (а.с. 67);
- передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) №1940 від 31.01.2024 на суму 4933,60 грн у тому числі ПДВ (а.с. 70);
- передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) №5490 від 29.02.2024 на суму 5435,41 грн у тому числі ПДВ (а.с. 73);
- передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) №8950 від 31.03.2024 на суму 2821,34 грн у тому числі ПДВ (а.с. 76);
- надання послуг з абонентського обслуговування №11539 від 30.04.2024 на суму 8,34 грн у тому числі ПДВ (а.с. 79);
- надання послуг з абонентського обслуговування №13281 від 31.05.2024 на суму 8,34 грн у тому числі ПДВ (а.с. 81);
- надання послуг з абонентського обслуговування №15033 від 30.06.2024 на суму 8,34 грн у тому числі ПДВ (а.с. 83);
- надання послуг з абонентського обслуговування №18338 від 31.07.2024 на суму 8,34 грн у тому числі ПДВ (а.с. 85);
- надання послуг з абонентського обслуговування №20034 від 31.08.2024 на суму 8,34 грн у тому числі ПДВ (а.с. 87);
- надання послуг з абонентського обслуговування №21801 від 30.09.2024 на суму 8,34 грн у тому числі ПДВ (а.с. 89);
- надання послуг з абонентського обслуговування №23999 від 31.10.2024 на суму 8,34 грн у тому числі ПДВ (а.с. 91);
- передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) №26502 від 30.11.2024 на суму 1188,14 грн у тому числі ПДВ (а.с. 94);
- передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) №30174 від 31.12.2024 на суму 3428,92 грн у тому числі ПДВ (а.с. 97);
- передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) №26836 від 31.01.2025 на суму 7872,32 грн у тому числі ПДВ (а.с. 100);
- передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) №35899/03637 від 28.02.2025 (перерахунок вартості) (а.с. 103) ;
- передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) №35899 від 28.02.2025 (перерахунок вартості) (а.с. 105) ;
- передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) №35899 від 28.02.2025 на суму 4966,58 грн у тому числі ПДВ (а.с. 107);
- передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) №41633 від 31.03.2025 на суму 1485,59 грн у тому числі ПДВ (а.с. 110).
Суд зазначає, що вищеперелічені акти наданих позивачем послуг з боку відповідача не підписані.
При цьому непідписані акти зі сторони відповідача господарський суд визнає належними доказами з огляду на таке.
По-перше, позивач відповідними супровідними листами здійснював направлення вказаних актів разом із рахунками-фактури на адресу відповідача, за місцем надання послуг. Проте вказані акти відповідачем отримані не були та повернулися на адресу позивача з довідкою Акціонерного товариства "Укрпошта" форми 20 "За закінченням терміну зберігання".
По-друге, типовий договір №4022/жб/1 не припинив своєї дії та є чинним станом на час розгляду спору. Доказів зворотного матеріали справи не містять.
По-третє, передання і прийняття товарів (робіт, послуг) на підставі підписаного в односторонньому порядку акта і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального надання товарів (робіт, послуг) за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття товарів (робіт, послуг) у строк, визначений договором.
За загальним правилом, при вирішенні спорів щодо належного та своєчасного виконання договорів стосовно продажу товару, надання послуг/виконання робіт, як зі сторони покупця (замовника), так і продавця (виконавця), суди повинні надавати оцінку вжитим сторонами діям на його виконання у їх сукупності з огляду саме на умови кожного договору (договорів) у конкретній справі, проте передбачена відповідним договором умова щодо оплати за надані товари (послуги, роботи) з прив`язкою до підписання відповідних актів приймання не може бути єдиною підставою, яка звільняє покупця (замовника) від обов`язку здійснити таку оплату, адже основною первинною ознакою будь-якої господарської операції, як то продаж товару (надання послуг чи виконання робіт), є її реальність. Наявність належним чином оформлених первинних документів (підписаних уповноваженими представниками обох сторін) є вторинною, похідною ознакою.
Водночас неналежне документальне оформлення господарської операції відповідними первинними документами, зокрема непідписання покупцем (замовником) актів приймання-передачі (виконаних робіт) без надання у визначені договором та/або законом строки вмотивованої відмови від їх підписання, не може свідчити про їх безумовну невідповідність змісту господарської операції (поставці товару, наданим послугам або виконаним роботам). Правові наслідки створює саме господарська операція (реальна поставка товару, надання послуг/виконання робіт), а не первинні документи.
Така ж правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 16.08.2023 у справі №914/131/22.
Водночас умовами типового договору не покладено настання строку оплати в залежність від підписання актів виконаних робіт. Навпаки строки оплати чітко встановлені договором, і підписання актів не є умовою для сплати нарахованих платежів.
Таким чином господарський суд визнає подані позивачем акти на підтвердження наданих послуг належними доказами у справі з огляду на те, що типовий договір №4022/жб/1 не припинив своєї дії та є чинним станом на час розгляду спору. Доказів зворотного матеріали справи не містять.
Нездійснення відповідачем оплати послуг відповідно до пункту 34 типового договору не вважається відмовою останнього від договору.
В силу статті 903 Цивільного кодексу України відповідач зобов`язаний оплатити надані послуги в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

3. Неналежне виконання відповідачем зобов`язань щодо повної та своєчасної оплати наданих послуг та здійснення плати за абонентське обслуговування.
Відповідно до умов типового індивідуального договору та вимог пунктів 32, 35 Правил надання послуги з постачання теплової енергії № 830 від 21.08.2019, споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданої послуги з постачання теплової енергії, а також плату за абонентське обслуговування у строки, визначені договором та законодавством.
Акціонерним товариством "Криворізька теплоцентраль" у спірний період було виставлено відповідачу акти за поставлену теплову енергію за період з 01.03.2022 по 31.03.2025 у загальному розмірі 32 517,01 грн, а також акти за абонентське обслуговування за період з 01.03.2022 по 31.03.2025 у загальному розмірі 247,51 грн, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 36-111).
Відповідно до довідки Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" №181 від 06.10.2025 стосовно відображення оплати в регістрах бухгалтерського обліку (а.с. 113) вбачається, що позивач отримав на розрахунковий рахунок від відповідача грошові кошти у загальному розмірі 13 983,00 грн.
Разом з тим, відповідач свої зобов`язання з оплати наданих послуг належним чином не виконав, оплату за спожиту теплову енергію та абонентське обслуговування у встановлені строки та в повному обсязі не здійснив, унаслідок чого у нього утворилась заборгованість у вказаних розмірах.
Суд враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 21.11.2019 у справі № 910/1265/17, відповідно до якої обов`язок доведення розміру, підстав та періоду виникнення заборгованості покладається на позивача, який повинен надати суду деталізований та обґрунтований розрахунок заявлених до стягнення сум. Водночас відповідач має право надати мотивовані заперечення та здійснити контррозрахунок, спростувавши розрахунок позивача.
Як встановлено судом, позивач надав належний та деталізований розрахунок (а.с. 112), який ґрунтується на даних комерційного обліку, затверджених тарифах, вимогах Правил № 830 та Методики № 315 і підтверджений первинними бухгалтерськими документами.
Крім того, позивачем надано обгрунтований розрахунок суми позовних вимог (а.с. 114-116).
Натомість відповідач не надав суду жодного контррозрахунку заявлених сум, не спростував порядок та методику здійснення нарахувань.
Відповідно до статей 525, 526, 530, 610, 611 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк, а неналежне виконання грошового зобов`язання тягне за собою передбачені законом та договором правові наслідки.
За таких обставин, відповідач допустив неналежне виконання зобов`язань щодо повної та своєчасної оплати наданих позивачем послуг з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування.

4. Нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат.
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Пунктом 45 договору визначено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, що настає за останнім днем граничного строку внесення плати за послугу. Пеня не нараховується за умови наявності заборгованості держави за надані населенню пільги та житлові субсидії та/або наявності у споживача заборгованості з оплати праці, підтвердженої належним чином.
Відтак, за несвоєчасне виконання зобов`язань позивач здійснив розрахунок: 1 167,53 грн - 3% річних, 3 960,40 грн - інфляційних втрат та 1421,77 грн – пені.
Суд зазначає, що відповідач не надав суду доказів сплати даної заборгованості та контррозрахунку.

ІV. Мотиви Суду

1. Норми права, які застосував суд. Позиції Верховного Суду щодо застосування норм права, які підлягають врахуванню
Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.
За приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.
В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду (частина 1 статті 630 Цивільного кодексу України).
Відповідно частин 1, 2 статті 633 Цивільного кодексу України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Відповідно до статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.
Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (стаття 530 Цивільного кодексу України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Частиною 6 статті 25 Закону України "Про теплопостачання" визначено, що в разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.
Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно із частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 Цивільного кодексу України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18).
Виходячи із положень статті 625 Цивільного кодексу України наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

2. Оцінка судом доказів та позицій сторін
17.10.2019 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019 №132-IX, яким було зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України і змінено назву статті 79 Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".
У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Brualla Gomez de La Torre v. Spain" від 19.12.1997 наголошено про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються.
Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
У розумінні положень наведеної норми на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Таким чином, обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів, що запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановляння законного й обґрунтованого рішення.
З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 Господарського процесуального кодексу України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.
З наведеного вбачається, що постачання теплової енергії має здійснюватися на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії, укладеного між споживачем та енергопостачальною організацією.
В свою чергу, оскільки користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії, то на споживача покладено обов`язок укласти договір з теплопостачальною організацією.
Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" (позивач у справі) є юридичною особою, метою діяльності якої, відповідно до пункту 3.1 статуту (а.с. 124-127), є одержання прибутку на основі здійснення виробничої, комерційної, посередницької та іншої діяльності, в порядку та за умов, визначених чинним законодавством України і цим статутом, та наступним його розділ між фондами товариства та акціонерами товариства.
За умовами пункту 3.3 статуту, предметом діяльності товариства, зокрема є: виробництво теплової енергії; розподілення та постачання теплової енергії; постачання пари та гарячої води; виробництво, постачання пари, гарячої води та кондиціонованого повітря; виробництво теплової енергії; транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільними) тепловими мережами; постачання теплової енергії.
Акціонерним товариством "Криворізька теплоцентраль", як виконавцем послуг, 01.10.2021 на своєму офіційному веб-сайті (https://tec.dp.ua/typovyj-indyvidualnyj-dogovir-pro-nadannya-poslugy-z-postachannya-teplovoyi-energiyi/) було розміщено Типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання (далі - типовий договір, а.с. 17-19).
Відповідно до пунктів 1, 2, 4 типового договору, цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води (далі - послуга) індивідуальному споживачу (далі - споживач). Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.
Даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному веб-сайті виконавця Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль". Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги.
Оскільки протягом 30 днів з дня опублікування типового договору на адресу позивача не надходило документів про рішення Фізичної особи-підприємця Мамедова Анара Тахировича про обрання моделі договірних відносин стосовно належної йому частки нежитлового приміщення №1 в будинку №17 по вулиці Корнія Речмидила (до перейменування Ракітіна) у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, то з 01.11.2021 відповідач вважається таким, що приєднався до публічного договору про надання послуги і постачання теплової енергії.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 14.12.2023 у справі № 908/2078/22, від 09.04.2024 у справі № 908/710/23.
Відтак, 01.11.2021 між позивачем, як виконавцем, та відповідачем, як споживачем, був укладений типовий індивідуальний договір №4022/жб/1 про надання послуги з постачання теплової енергії (далі типовий договір). Згідно із пунктом 5 типового договору, виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.
Суд встановив наявність договірних правовідносин між сторонами, згідно з якими позивач зобов`язується виконати послуги з постачання теплової енергії, тоді як обов`язок відповідача прийняти та оплатити надані послуги.
Як вбачається з матеріалів справи, нежитлове приміщення №1 в будинку №17 по вулиці Корнія Речмидила (до перейменування Ракітіна) у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, загальною площею 60,7 кв.м, відповідно до договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 25.04.2019 (а.с. 15-16) належить на праві спільної часткової власності, зокрема, Фізичній особі-підприємцю Іванову Олегу Віталійовичу (30/100 частки, що відповідає площі 66,09 кв.м).
Позивач довів факт надання послуг у період з березня 2023 року по березень 2025 року та наявність заборгованості з постачання теплової енергії на суму 32 517,01 грн та наявність витрат на абонентські послуги на загальну суму 247,51 грн за вказаний період, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами, а саме:
- передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) та послуг з абонентського обслуговування №3703 від 29.02.2024 на суму 6 714,55 грн у тому числі ПДВ (а.с. 38);
- передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) та послуг з абонентського обслуговування №3713 від 29.02.2024 на суму 2 947,68 грн у тому числі ПДВ (а.с. 40);
- надання послуг з абонентського обслуговування №3705 від 29.02.2024 на суму 7,28 грн у тому числі ПДВ (а.с. 42);
- надання послуг з абонентського обслуговування №3706 від 29.02.2024 на суму 7,28 грн у тому числі ПДВ (а.с. 44);
- надання послуг з абонентського обслуговування №3707 від 29.02.2024 на суму 8,00 грн у тому числі ПДВ (а.с. 46);
- надання послуг з абонентського обслуговування №3708 від 29.02.2024 на суму 8,00 грн у тому числі ПДВ (а.с. 48);
- надання послуг з абонентського обслуговування №3709 від 29.02.2024 на суму 8,00 грн у тому числі ПДВ (а.с. 50);
- надання послуг з абонентського обслуговування №3711 від 29.02.2024 на суму 8,00 грн у тому числі ПДВ (а.с. 52);
- надання послуг з абонентського обслуговування №3712 від 29.02.2024 на суму 8,00 грн у тому числі ПДВ (а.с. 54);
- надання послуг з абонентського обслуговування №3715 від 29.02.2024 на суму 8,34 грн у тому числі ПДВ (а.с. 56);
- надання послуг з абонентського обслуговування №3716 від 29.02.2024 на суму 8,34 грн у тому числі ПДВ (а.с. 58);
- надання послуг з абонентського обслуговування №3717 від 29.02.2024 на суму 8,34 грн у тому числі ПДВ (а.с. 60);
- надання послуг з абонентського обслуговування №3718 від 29.02.2024 на суму 8,34 грн у тому числі ПДВ (а.с. 62);
- надання послуг з абонентського обслуговування №3719 від 29.02.2024 на суму 8,34 грн у тому числі ПДВ (а.с. 64);
- надання послуг з абонентського обслуговування №3719 від 29.02.2024 на суму 8,34 грн у тому числі ПДВ (а.с. 65);
- надання послуг з абонентського обслуговування №22523 від 31.10.2023 на суму 8,34 грн у тому числі ПДВ (а.с. 67);
- передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) та послуг з абонентського обслуговування №1940 від 31.01.2024 на суму 4933,60 грн у тому числі ПДВ (а.с. 70);
- передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) та послуг з абонентського обслуговування №5490 від 29.02.2024 на суму 5435,41 грн у тому числі ПДВ (а.с. 73);
- передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) та послуг з абонентського обслуговування №8950 від 31.03.2024 на суму 2821,34 грн у тому числі ПДВ (а.с. 76);
- надання послуг з абонентського обслуговування №11539 від 30.04.2024 на суму 8,34 грн у тому числі ПДВ (а.с. 79);
- надання послуг з абонентського обслуговування №13281 від 31.05.2024 на суму 8,34 грн у тому числі ПДВ (а.с. 81);
- надання послуг з абонентського обслуговування №15033 від 30.06.2024 на суму 8,34 грн у тому числі ПДВ (а.с. 83);
- надання послуг з абонентського обслуговування №18338 від 31.07.2024 на суму 8,34 грн у тому числі ПДВ (а.с. 85);
- надання послуг з абонентського обслуговування №20034 від 31.08.2024 на суму 8,34 грн у тому числі ПДВ (а.с. 87);
- надання послуг з абонентського обслуговування №21801 від 30.09.2024 на суму 8,34 грн у тому числі ПДВ (а.с. 89);
- надання послуг з абонентського обслуговування №23999 від 31.10.2024 на суму 8,34 грн у тому числі ПДВ (а.с. 91);
- передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) та послуг з абонентського обслуговування №26502 від 30.11.2024 на суму 1188,14 грн у тому числі ПДВ (а.с. 94);
- передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) та послуг з абонентського обслуговування №30174 від 31.12.2024 на суму 3428,92 грн у тому числі ПДВ (а.с. 97);
- передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) та послуг з абонентського обслуговування №26836 від 31.01.2025 на суму 7872,32 грн у тому числі ПДВ (а.с. 100);
- передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) та послуг з абонентського обслуговування №35899/03637 від 28.02.2025 (перерахунок вартості) (а.с. 103) ;
- передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) та послуг з абонентського обслуговування №35899 від 28.02.2025 (перерахунок вартості) (а.с. 105) ;
- передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) та послуг з абонентського обслуговування №35899 від 28.02.2025 на суму 4966,58 грн у тому числі ПДВ (а.с. 107);
- передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) та послуг з абонентського обслуговування №41633 від 31.03.2025 на суму 1485,59 грн у тому числі ПДВ (а.с. 110).
Початок та закінчення опалювальних періодів 2022-2023, 2023-2024, 2024-2025 років підтверджується відповідними рішеннями Виконавчого комітету Криворізької міської ради (а.с. 30-33).
Господарський суд визнає подані позивачем акти на підтвердження наданих послуг належними доказами у справі з огляду на те, що типовий договір №4022/жб/1 не припинив своєї дії та є чинним станом на час розгляду спору. Докази зворотного матеріали справи не містять.
Нездійснення відповідачем оплати послуг відповідно до пункту 34 типового договору не вважається відмовою останнього від договору.
В силу статті 903 Цивільного кодексу України відповідач зобов`язаний оплатити надані послуги в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Нормами Розділу І Методики 315 визначено, що розподіл між споживачами обсягу спожитих комунальних послуг здійснюється на підставі визначених на розрахункову дату споживання (фактичних, розрахункових або скоригованих (приведених)) обсягів комунальної послуги за відповідний розрахунковий період. Розрахунковою датою є останній день розрахункового періоду. Розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг. Розподіл між споживачами загального обсягу спожитої комунальної послуги у будівлі/будинку за відповідний розрахунковий період (далі - розподіл) здійснюється з урахуванням показань вузлів комерційного та розподільного обліку (теплолічильників, лічильників холодної води, лічильників гарячої води), установлених як у приміщеннях, так і за їх межами, або приладів-розподілювачів теплової енергії, установлених на опалювальних приладах опалюваних приміщень, а в окремих випадках - розрахунково.
Згідно із положеннями пункту 32 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019, плата за послугу розраховується виходячи з розміру встановленого тарифу та обсягу спожитої послуги, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства. У разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії плата за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду) та умовно-постійної частини тарифу (протягом року).
Відповідно пункту 33 вказаних Правил, плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до цих Правил та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування, визначеної виконавцем, розмір якої не може перевищувати граничного розміру, встановленого Кабінетом Міністрів України; плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, що визначається окремим договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку. Плата за послугу, абонентське обслуговування та плата за обслуговування, поточний ремонт внутрішньобудинкової системи теплопостачання багатоквартирного будинку вноситься споживачем виконавцю щомісяця однієї сумою в порядку та розмірах, визначених договором. При цьому виконавець забезпечує деталізацію інформації щодо структури плати у рахунках споживачів.
Пунктом 35 цих Правил визначено, що розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором.
З огляду на вищевказане, наявний факт отримання відповідачем послуг теплопостачання.
Відповідно до положень статей 509, 626, 629 Цивільного кодексу України, договір створює права та обов`язки виключно для його сторін, а тому не може породжувати правових наслідків для третіх осіб, які не є його учасниками, якщо інше прямо не передбачено законом або договором.
Відповідно статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно статей 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.
Як встановлено судом, Акціонерним товариством "Криворізька теплоцентраль" виставлено відповідачу відповідні рахунки за поставлену теплову енергію за період з 01.03.2022 по 31.03.2025 у загальному розмірі 32 517,01 грн та плати за абонентське обслуговування за період з 01.03.2022 по 31.03.2025 у загальному розмірі 247,51 грн.
Відповідачем не надано контррозрахунку заявленої до стягнення суми, не надано доказів щодо сплати за послугу в спірний період будь-якої суми.
Судом враховано правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 21.11.2019 у справі №910/1265/17, де зазначено, що саме на позивачеві лежить процесуальний тягар доведення суду першої інстанції підстав, розміру, строку обчислення боргу шляхом надання суду деталізованого розрахунку усіх заявлених позивачем сум. Водночас, відповідач вправі надати відповідні заперечення щодо позовних вимог та здійснити контррозрахунок таких сум. Як розрахунок позивача, так і контррозрахунок відповідача повинні бути аргументованими, щоб суд, аналізуючи відповідні докази та аргументи учасників справи, виконував функцію здійснення правосуддя, а не змушений би був, в іншому випадку, виконувати обчислення, тобто здійснювати дії, покладені законом на учасників справи.
Акти за поставлену теплову енергію за період з 01.03.2022 по 31.03.2025 у загальному розмірі 32 517,01 грн та плати за абонентське обслуговування за період з 01.03.2022 по 31.03.2025 у загальному розмірі 247,51 грн, що були надіслані відповідачу, містять відповідну інформацію про надані послуги.
Отже, відповідач мав можливість отримати інформацію, у тому числі під час розгляду даної справи, з приводу кількості наданих послуг, їх структури, вартості та наявної заборгованості, а також діючих на момент проведення розрахунків тарифів на відповідні послуги.
При цьому, відповідачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів на спростування даних показань приладу обліку, що зазначені позивачем у рахунках за спірний період, так само, як і не надано контррозрахунку заявленої до стягнення суми.
Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення суми боргу за поставлену теплову енергію за період з 01.03.2022 по 31.03.2025 у загальному розмірі 32 517,01 грн та плати за абонентське обслуговування за період з 01.03.2022 по 31.03.2025 у загальному розмірі 247,51 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.
Також у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, позивач розрахував (а.с. 114-116) та заявив до стягнення з відповідача на свою користь 1 167,53 грн - 3% річних, 3 960,40 грн - інфляційних втрат та 1421,77 грн – пені.
Щодо стягнення суми пені, інфляційних втрат та 3% річних господарський суд зазначає про таке.
Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Нарахування пені починається з першого робочого дня, що настає за останнім днем граничного строку внесення плати за послугу.
У зв`язку з порушенням відповідачем строків оплати послуг за постачання теплової енергії позивач нарахував пеню в сумі 1421,77 грн за загальний період прострочення з 01.04.2024 до 20.11.2025.
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.
Згідно із положеннями частини 1 статті 230 Господарського кодексу України, чинної на момент виникнення спірних правовідносин, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, чинної на момент виникнення спірних правовідносин, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Наведеною нормою, чинною на час виникнення спірних правовідносин, передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.
Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України (чинною на момент виникнення спірних правовідносин), строку, за який нараховуються штрафні санкції.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 07.06.2019 у справі № 910/23911/16, від 22.08.2019 у справі № 914/508/17 та від 12.03.2020 у справі №907/65/18.
Ураховуючи вищевикладене,
- за зобов`язанням на суму 2 235,72 грн, яке виникло у березні 2022 року та строк оплати за яким настав з 01.05.2022, нарахування пені могло здійснюватися лише за період з 02.05.2022 по 01.11.2022. Водночас позивач заявив до стягнення пеню за вказаним зобов`язанням за період з 01.04.2024 по 20.11.2025, тобто після спливу встановленого законом шестимісячного строку, протягом якого штрафні санкції могли нараховуватися. За таких обставин вимога про стягнення пені за зазначеним зобов`язанням є безпідставною та не підлягає задоволенню;
- за зобов`язанням на суму 2 939,34 грн, яке виникло у березні 2023 року та строк оплати за яким настав з 01.05.2023, нарахування пені могло здійснюватися лише за період з 02.05.2023 по 01.11.2023. Водночас позивач заявив до стягнення пеню за вказаним зобов`язанням за період з 01.04.2024 по 20.11.2025, тобто після спливу встановленого законом шестимісячного строку, протягом якого штрафні санкції могли нараховуватися. За таких обставин вимога про стягнення пені за зазначеним зобов`язанням є безпідставною та не підлягає задоволенню;
- за зобов`язанням на суму 3 312,21 грн, яке виникло у січні 2024 року та строк оплати за яким настав з 01.03.2024, пеня нараховується за період з 01.03.2024 до 01.09.2024 (обмеження шестимісячним строком від дня, коли зобов`язання мало бути виконано), тобто 185 дні, становить 61,28 грн (3 312,21 грн х 0,01% х 185 дні : 100%);
- за зобов`язанням на суму 5 427,07 грн, яке виникло у лютому 2024 року та строк оплати за яким настав з 01.04.2024, пеня нараховується за період з 01.04.2024 до 01.10.2024 (обмеження шестимісячним строком від дня, коли зобов`язання мало бути виконано), тобто 184 дні, становить 99,86 грн (5 427,07 грн х 0,01% х 184 дні : 100%);
- за зобов`язанням на суму 2 813,00 грн, яке виникло у березні 2024 року та строк оплати за яким настав з 01.05.2024, пеня нараховується за період з 01.05.2024 до 01.11.2024 (обмеження шестимісячним строком від дня, коли зобов`язання мало бути виконано), тобто 185 дні, становить 52,04 грн (2 813,00 грн х 0,01% х 185 дні : 100%);
- за зобов`язанням на суму 1 179,80 грн, яке виникло у листопаді 2024 року та строк оплати за яким настав з 01.01.2025, пеня нараховується за період з 01.01.2025 до 01.07.2025 (обмеження шестимісячним строком від дня, коли зобов`язання мало бути виконано), тобто 182 дні, становить 21,47 грн (1 179,80 грн х 0,01% х 182 дні : 100%);
- за зобов`язанням на суму 3 420,58 грн, яке виникло у грудні 2024 року та строк оплати за яким настав з 03.02.2024, пеня нараховується за період з 03.02.2025 до 03.08.2025 (обмеження шестимісячним строком від дня, коли зобов`язання мало бути виконано), тобто 182 дні, становить 62,25 грн (3 420,58 грн х 0,01% х 182 дні : 100%);
- за зобов`язанням на суму 7 863,98 грн, яке виникло у січні 2025 року та строк оплати за яким настав з 03.03.2024, пеня нараховується за період з 03.03.2025 до 03.09.2025 (обмеження шестимісячним строком від дня, коли зобов`язання мало бути виконано), тобто 185 дні, становить 145,48 грн (7 863,98 грн х 0,01% х 185 дні : 100%);
- за зобов`язанням на суму 1 848,06 грн, яке виникло у лютому 2025 року та строк оплати за яким настав з 01.04.2024, пеня нараховується за період з 01.04.2025 до 01.10.2025 (обмеження шестимісячним строком від дня, коли зобов`язання мало бути виконано), тобто 184 дні, становить 34,00 грн (1 848,06 грн х 0,01% х 184 дні : 100%);
- за зобов`язанням на суму 1 477,25 грн, яке виникло у березні 2025 року та строк оплати за яким настав з 01.05.2024, пеня нараховується за період з 01.05.2024 до 01.11.2025 (обмеження шестимісячним строком від дня, коли зобов`язання мало бути виконано), тобто 185 дні, становить 54,08 грн (1 477,25 грн х 0,01% х 185 дні : 100%).
Таким чином сума пені, що підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача, становить 510,57 грн.
Судом, також враховані положення Постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану", якою постановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі.
Вказану Постанову №206 було доповнено пунктом 1-1 згідно із Постановою КМУ № 390 від 21.04.2023, відповідно до якого «Дія абзаців першого та третього пункту 1 цієї постанови поширюється на юридичних осіб, яким належить на праві власності або іншому речовому праві житлове та/або нежитлове приміщення, будинок, в яких розміщуються та є кінцевими споживачами комунальних послуг внутрішньо переміщені особи, у разі, коли такі юридичні особи не мають права на отримання компенсації за спожиті комунальні послуги під час розміщення внутрішньо переміщених осіб у будівлях (приміщеннях) об`єктів державної, комунальної та приватної власності у період воєнного стану».
З цього приводу суд зазначає наступне. Постанова Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану" регламентує заборону нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги саме населенням. В даній справі відповідач у правовідносинах з позивачем виступає як господарюючий суб`єкт (спеціальний суб`єкт) - фізична особа - підприємець, отже пільги, передбачені законодавством для населення на нього не розповсюджуються.
Доказів того, що в нежитловому приміщенні, належному на праві власності відповідачу, кінцевими споживачами комунальних послуг є внутрішньо переміщені особи - матеріали справи також не містять.
Отже, суд дійшов до висновку, що дія постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 не поширюється на правовідносини у даній справі.
Крім того, суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. 
Реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтею 551 Цивільного кодексу України, щодо зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд повинен забезпечити баланс інтересів сторін у справі, з урахуванням встановлених обставин справи, та не допускати фактичного звільнення відповідача від їх сплати без належних на те правових підстав.
З урахуванням викладеного, враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що сума пені у розмірі 510,57 грн зменшенню не підлягає.
Господарський суд здійснивши перерахунок заявлених позивачем 3% річних на суму у загальному розмірі 1 167,53 грн, за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості штрафних санкцій "Ліга. Закон" (https://ips.ligazakon.net/calculator/ff) дійшов висновку про те, що вони є невірними, оскільки згідно з проведеним судом розрахунком сума 3% річних, яка підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача становить 1 166,16 грн.
Суд також, здійснивши перерахунок заявлених позивачем інфляційних втрат за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості штрафних санкцій "Ліга. Закон" (https://ips.ligazakon.net/calculator/ff), дійшов висновку про те, що сума інфляційних втрат становить 4 093,94 грн, проте, оскільки, суд згідно із частиною 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення не може виходити за межі позовних вимог, то позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню у сумі 3 960,40 грн в межах заявлених вимог.
Отже, вимоги позивача в частині стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних підлягають частковому задоволенню в наступних розмірах: 1 166,16 грн - 3 % річних, 3 960,40 грн - інфляційних витрат та 510,57 грн - пені.
Враховуючи вищевикладене, господарський суд вважає, що вимоги позивача щодо 32 517,01 грн - заборгованості за поставлену теплову енергію за період з 01.03.2022 по 31.03.2025, 247,51 грн - плати за абонентське обслуговування за період з 01.03.2022 по 31.03.2025, 1 166,16 грн - 3 % річних, 3 960,40 грн - інфляційних витрат та 510,57 грн - пені є обґрунтованими та доведеними належними доказами, у зв`язку із чим підлягають задоволенню.
Господарський суд також зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16.
З огляду на вищевикладене, господарський суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сеансах.
З урахуванням викладеного, позовні вимоги є належним чином підтверджені, обґрунтовані та підлягають задоволенню частково.

V. Висновки Суду

На підставі встановлених судом фактичних обставин та досліджених доказів суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.
Позивач обрав належний спосіб захисту свого порушеного права відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України.
З викладеного, з огляду на наявні в матеріалах докази, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 32 517,01 грн - заборгованості за поставлену теплову енергію, 247,51 грн - плати за абонентське обслуговування, 1 166,16 грн - 3% річних, 3 960,40 грн – інфляційних втрат, 510,57 грн – пені та 2 937,16 грн – судових витрат по сплаті судового збору.

VІ. Судові витрати
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця Мамедова Анара Тахировича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" (50014, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Електрична, будинок 1; ідентифікаційний код 00130850) 32 517,01 грн (тридцять дві тисячі п`ятсот сімнадцять гривень нуль одну копійку) - заборгованості за поставлену теплову енергію, 247,51 грн (двісті сорок сім гривень п`ятдесят одну копійку) - плати за абонентське обслуговування, 1 166,16 грн (одну тисячу сто шістдесят шість гривень шістнадцять копійок) - 3% річних, 3 960,40 грн (три тисячі дев`ятсот шістдесят гривень сорок копійок) – інфляційних втрат, 510,57 грн (п`ятсот десять гривень п`ятдесят сім копійок) – пені та 2 937,16 грн (дві тисячі дев`ятсот тридцять сім гривень шістнадцять копійок) – судових витрат по сплаті судового збору.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 28.04.2026

Суддя Т.В. Іванова