Справа № 161/10081/26 
Провадження № 2-о/161/376/26

ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2026 року м. Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :
головуючого - судді Смоковича М.В.,
при секретарі судового засідання - Хилько О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - ОСОБА_2 , Луцький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України,-
В С Т А Н О В И В :
08.05.2026 року заявник, ОСОБА_1 , через свого представника, ОСОБА_3 , звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області із заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України.
Заяву обґрунтовує тим, що 03 червня 2022 року між заявником та ОСОБА_2 , укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 народила дитину, дівчинку, вагою 3300 грам, вказані дані зазначені у виписному епікризі від 31.08.2025 року та відповідають дійсності. Дитина була народжена в пологовому будинку, який розташований на тимчасово окупованій території м. Севастополь Автономна Республіка Крим, Україна, також видане свідоцтво про народження дитини, ОСОБА_4 , від 04.09.2025 року, серії НОМЕР_2 .
Свідоцтво про народження дитини, видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, що у свою чергу унеможливлює реєстрацію народження дитини в установленому законом порядку, у зв`язку із чим заявник звернулась до суду із вказаною заявою.
Встановлення юридичного факту необхідне для реалізації батьківських прав заявника, для державної реєстрації народження дитини в Україні та отримання відповідного свідоцтва про народження.
Враховуючи вищевикладене, просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, встановити факт народження дитини жіночої статі ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Севастополь АРК Україна, від батьків: матері ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України та батька, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України.
Заявник в судове засідання не з`явився, в прохальній частині заяви представник заявника адвокат Біцулова А.А. просить розгляд справи проводити за відсутності заявника та її представника.
Заінтересована особа, ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.
Представник заінтересованої особи, Луцького відділу ДРАЦС у Луцькому районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в судове засідання не з`явилась, про дату, час та розгляд справи повідомлявся належним чином.
Враховуючи, що розгляд даної справи відповідно до вимог частини другої статті 317 ЦПК України, здійснюється невідкладно, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності заявника, заінтересованої особи ОСОБА_2 , представника заінтересованої особи на підставі наявних у справі доказів.
У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених вимог, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення заявлених вимог з огляду на наступне.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.
Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожна особа має право на судовий захист.
Згідно ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі, зокрема, письмових доказів.
Судом встановлено, що 03.06.2022 року між заявником та ОСОБА_2 укладено шлюб, який зареєстрований 99200001 Відділом реєстрації актів цивільного стану Балаклавського району міста Севастополь управління ДРАЦС міста Севастополь, актовий запис №120229920000100156006, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .
Відповідно до епікризу з медичної картки №1028810 (складеного російською мовою), який виданий міською лікарнею №5 м. Севастополь ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 народила дитину, дівчинку, вагою 3300 грам.
04 вересня 2025 року «99200002 Відділом реєстрації актів цивільного стану Гагаринського району міста Севастополя управління РАЦС міста Севастополь» видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , в якому зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Севастополь, народилась ОСОБА_4 , її батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (складено російською мовою).
Із долученої до заяви копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого Нахімовським РВУ МВС України м. Севастополь 13 серпня 2004 року, вбачається, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 в м. Севастополь Крим.
Із долученої до заяви копії паспорта громадянина України № НОМЕР_4 , виданого органом №6512 01 листопада 2018 року, вбачається, що ОСОБА_2 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_7 в смт. Добровеличівка Добровеличівського району Кіровоградської області.
Відповідно до ч.2 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими Російською Федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією Російської Федерації) починаючи з 7 квітня 2014 року. Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях з цієї дати, визначено Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України
Відповідно до ч.1 ст.5 вказаного Закону Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.
Відповідно до ч.1 ст.18 вказаного Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.
Відповідно до ч.1-3 ст.9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану .
Відповідно до ч.4 ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.
За правилами ст.7 Закону України"Про громадянство України"особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України.
Відповідно до ч.6 ст.5 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» примусове автоматичне набуття громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території, громадянства Російської Федерації не визнається Україною та не є підставою для втрати громадянства України.
Відповідно до ст.ст.3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».
Таким чином, суд вважає можливим застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про народження особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів народження особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право на повагу до приватного та сімейного життя тощо.
Судом при наданні оцінки зазначеного документа як доказу приймається до уваги, що хоча такий документ не є юридично дійсним, але він може підтверджувати, що певна установа, яка не діє у відповідності з українським законодавством, але de facto існує на окупованій території, зареєструвала факт народження певної особи. Європейський суд з прав людини, наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016), зазначає, що "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до вказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».
При цьому, за логікою вищезазначених рішень, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.
Згідно ч.1 ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.
Таким чином, оскільки реєстрація народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану України не проводилась та враховуючи відсутність можливості в інший спосіб зареєструвати народження дитини, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви заявників про встановлення факту народження дитини у заявників на тимчасово окупованій території України, суд приходить до висновку про задоволення вказаної заяви.
Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації народження дитини та отримання свідоцтва про її народження.
Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються.
Згідно ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.
Аналогічні положення містяться в п.8 ч.1 ст.430 ЦПК України.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.122 СК України, ст.ст.247, 259, 264-265, 293-294, 317, 319, 354 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи - ОСОБА_2 , Луцький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України - задовольнити.
Встановити факт народження дитини жіночої статі ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Севастополь Автономна Республіка Крим, Україна, від батьків: матері - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України та батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України.
Рішення підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Дата складення повного тексту рішення 08.05.2026 року .

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області       М.В. Смокович