Справа № 420/26631/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хурси О. О., розглянувши в спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Наша Майстерня» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, - 
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Наша Майстерня» звернулось до суду з позовом до Одеської митниці, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500020/2025/000234/2 від 30.07.2025.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він надав митному органу повний пакет документів, передбачений ст. 53 Митного кодексу України, які в сукупності містять вичерпні та достовірні відомості про числові значення складових митної вартості товару за ціною договору. Позивач наголошує, що виявлені інспектором «розбіжності», зокрема, щодо відсутності заявок на перевезення, кодів товарів в експортній декларації чи відомостей про страхування, є формальними, не впливають на можливість визначення вартості за першим методом і були детально роз`яснені у відповідних поясненнях. Крім того, на думку позивача, оскаржуване рішення про коригування за резервним методом є протиправним, оскільки відповідач не обґрунтував неможливість застосування основних методів, не надав конкретних джерел інформації, щодо цінової бази та не зазначив реквізитів митних декларацій, які стали основою для донарахування платежів.
До суду надійшов відзив, в якому відповідач зазначив, що позивачем під час митного оформлення не було усунуто розбіжності та не надано вичерпний пакет документів для підтвердження заявленої митної вартості за першим методом. Зокрема, відповідач наголошує на ненаданні заявки до договору транспортного експедитування, відсутності у рахунках відомостей про навантажувально-розвантажувальні роботи та страхування вантажу, а також на розбіжностях у кодах товару та умовах поставки (FOB Shantou vs FOB Ningbo), що, на думку митного органу, свідчить про неповноту відомостей, щодо складових митної вартості згідно зі ст. 58 Митного кодексу України. З огляду на це, митниця стверджує про правомірність прийнятого рішення про коригування за резервним методом на підставі наявної у розпорядженні інформації про ціни на аналогічні товари. 
У відповіді на відзив позивач наголошує на неправомірності дій Одеської митниці, щодо коригування митної вартості товарів, вказуючи на те, що відповідач не надав належних доказів наявності розбіжностей у поданих документах. Позивач стверджує, що надав вичерпний перелік документації, яка підтверджує ціну контракту, тоді, як митний орган обмежився формальним посиланням на вищу вартість подібних товарів у базах даних ЄАІС без проведення обов`язкових консультацій та належного обґрунтування неможливості застосування основного методу визначення вартості.
У запереченнях на відповідь на відзив митний орган обґрунтовує правомірність рішення про коригування митної вартості товарів, вказуючи на наявність об`єктивних розбіжностей та неповноту відомостей, наданих декларантом, зокрема відсутність заявки на перевезення, невідповідності в коносаменті, щодо порту та судна, а також відсутність даних про страхування та навантажувально-розвантажувальні роботи, що унеможливило перевірку заявленої митної вартості.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю «НАША МАЙСТЕРНЯ» звернулося до Одеської митниці у зв`язку із імпортуванням на митну територію України товарів. 
Декларант позивача здійснив декларування поставленого в Україну товару - скляного столового та кухонного посуду торговельної марки «Maysternya» (кришки скляні в асортименті) - за митною декларацією № 25UA500020005746U2 від 30.07.2025. Митну вартість товару визначено за першим методом - за ціною договору (вартість операції). 
Для підтвердження вказаних у декларації відомостей до митного органу був поданий пакет документів відповідно до Митного кодексу України, зокрема: зовнішньоекономічний контракт № 21088 від 15.04.2025, рахунок-фактура (інвойс) № 25SR027 від 14.05.2025, коносамент, прайс-лист від 14.05.2025, експортна декларація країни відправлення та інші супровідні документи. 
Проте відповідачем прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів № UA500020/2025/000234/2 від 30.07.2025, а також картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів № UA500020/2025/000365. 
В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів № UA500020/2025/000234/2 від 30.07.2025 зазначено, як підставу його прийняття те, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, а також невірно визначено митну вартість, зокрема у вищезазначеному рішенні вказано наступне:
1) умовами договору транспортного експедитування від 25.07.2023 № 2507-25 п. 1.3 передбачено, що під кожне перевезення Клієнт надає експедитору заявку, в якій зазначає найменування та кількість вантажу, маршрут перевезення, місце доставки, тип транспортного засобу, а також іншу необхідну інформацію. Зазначений документ не надано декларантом до митного оформлення;
2) у рахунку на оплату транспортних послуг від 28.07.2025 № 11461 відсутні відомості, щодо вартості експедиційних витрат ТОВ «Євро-Форвардінг» повинні бути включені до митної вартості. Статтею 929 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу. Згідно з ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості товарів до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до порту або іншого місця ввезення на митну територію України. Законом України від 01.07.2004 № 1955-IV «Про транспортно-експедиторську діяльність» визначено, що транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів. Експедитор - суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування. Платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування. Плата експедитору за надання ним послуг з організації та забезпечення перевезень імпортованих вантажів на умовах поставки, які передбачають оплату транспортних витрат за рахунок покупця товару, в тому числі в разі надання послуги на всьому шляху прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення, нерозділеної до та після перетину митного кордону України, є частина загальних витрат на транспортування, тому в межах вимог законодавства з питань державної митної справи (зокрема, ч. 4 та 10 ст. 58 Митного кодексу України), Податкового кодексу України (п. 190.1 ст. 190) є обов`язковою для включення до бази оподаткування таких товарів. Проте, у довідці про транспортно-експедиційні витрати від 28.07.2025 № 28072025 зазначена експедиційна винагорода ТОВ «EURO FORWARDING» лише на території України. Таким чином, декларантом документально не підтверджено повноту включення до ціни, що фактично сплачена за оцінюваний товар, складових митної вартості, визначених п. 5 ч. 10 ст. 58 Кодексу; 
3) серед поданих до митного оформлення документів є коносамент SHNGB25055780 від 01.06.2025 в якому зазначено, що перевезення здійснювалось з порту мало здійснюватися з порту Shantou до порту Чорноморську на судні MAERSK Vladivostok, проте відповідно до графи 21 ЕМД товар прибув на судні A OBELIX, що свідчить про перевантаження товару. Поставка оцінюваного товару заявлена на комерційних умовах поставки FOB Поставка оцінюваного товару заявлена на комерційних умовах поставки FOB. Shantou. На вказаних умовах поставки FOB покупець зобов`язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару та понести витрати, пов`язані з доставкою товару до місця призначення відповідно до офіційних правил Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів (Інкотермс). На вказаних умовах поставки до обов`язків продавця належить витрати, пов`язані з навантаженням товару на борт судно. На вказаних умовах поставки FOB покупець зобов`язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару та понести витрати, пов`язані з доставкою товару до місця призначення відповідно до офіційних правил Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів (Інкотермс). Проте, наданий до митного оформлення рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг № 11461 від 28.07.2025 не містить відомостей, щодо вартості навантажувально-розвантажувальних робіт. Також декларантом не надано банківських платіжних документів на підтвердження оплати транспортних витрат по рахунку № 11461 від 28.07.2025, всупереч п. 6 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України та ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України. Таким чином, декларантом не надано належних документальних підтверджень складових митної вартості, визначених п. 6 ч. 10 ст. 58 Кодексу; 
4) пунктом 2.2. договору на ТЕО 2507-25 визначено, що страхування вантажу здійснюється за дорученням та за рахунок Клієнта, але у рахунку на оплату відсутні відомості про вартість страхування та включення до митної вартості товару;
5) прайс-лист від 14.05.2025 не містить посилання на реквізити контракту та інвойсу, отже не може бути ідентифікований з даною партією товару;
6) код товару, заявлений в експортній декларації країни відправлення не співпадає з кодом товару заявленому в гр. 33 митної декларації, поданої до митного оформлення.
В рішеннях зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.
Позивачу, як декларанту, роз`яснено, що у разі незгоди з вказаним рішенням права на його оскарження до органу вищого рівня відповідно до глави 4 Митного кодексу України або суду, а також права викладені у ч. 3 ст. 52 Митного кодексу України.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Статтею 543 Митного кодексу України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів та зборів.
До митної справи відповідно до ст. 7 Митного кодексу України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.
Відповідно до п. 23 та 24 ст. 4 Митного кодексу України митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку; митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Відповідно до положень Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст. 49 Митного кодексу України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною другою ст. 53 Митного кодексу України визначений перелік документів, які декларант подає митному органу, щодо підтвердження митної вартості товарів і обраний метод її визначення. Такими документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч. 5 та 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини третьої ст. 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей, щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи, перелік яких визначений в даній нормі закону.
Таким чином, митний орган має право вимагати від декларанта додаткових документів лише при наявності визначених законом підстав, чітко зазначених в ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України (- розбіжності у документах, - ознаки підробки документів, - або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей, щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари).
В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів № UA500020/2025/000234/2 від 30.07.2025 зазначено, що подані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості, щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Щодо аргументу митниці про ненадання заявки на перевезення, передбаченої п. 1.3 договору транспортного експедирування № 2507-25 від 25.07.2023, суд наголошує, що цей документ не є обов`язковим для підтвердження митної вартості, оскільки вся необхідна інформація про доставку міститься у наданому договорі № 2507-25 від 25.07.2025, довідці про транспортні витрати, рахунку № 11461 та платіжній інструкції № 798. Зазначені документи дають вичерпні відомості про вартість транспортування та входять до переліку документів, визначених наказом МФУ № 599. Таким чином, відсутність окремої заявки не перешкоджає визначенню митної вартості за першим методом, а вимоги митниці є безпідставними.
Також суд відхиляє доводи митниці про відсутність у рахунку № 11461 та довідці № 28072025 деталізації експедиційних витрат за межами України, що свідчить про неповноту включення витрат на транспортування до митної вартості згідно з ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, оскільки за умов поставки FOB усі витрати в порту відправлення несе продавець, а отже, вони вже враховані в ціні товару за інвойсом. Оскільки позивач надав повний пакет документів (договір, рахунок, платіжну інструкцію), що підтверджують фактично сплачену суму за перевезення, а митниця не довела наявність інших реальних витрат або розбіжностей у поданих паперах, рішення про коригування є неправомірним. 
Розглянувши аргумент відповідача про те, що зміна судна з MAERSK Vladivostok на A OBELIX та відсутність у рахунку № 11461 окремих відомостей про вартість навантажувально-розвантажувальних робіт свідчать про неповноту даних, суд зазначає наступне. Згідно з умовами поставки FOB (Shantou), що підтверджуються інвойсом та контрактом, обов`язок, щодо завантаження товару на борт судна та понесення пов`язаних із цим витрат покладається виключно на продавця. Отже, зазначені витрати вже включені до ціни товару, а вимога митниці, щодо їх повторного відображення в рахунку експедитора є безпідставною та суперечить правилам Інкотермс.
Розглянувши зауваження митниці, щодо відсутності відомостей про страхування, суд зазначає, що за умовами договору ТЕО № 2507-25 страхування є правом, а не обов`язком клієнта. Оскільки позивач не давав доручення на страхування, відповідні витрати не понесені та не можуть бути включені до митної вартості. Щодо ідентифікації прайс-листа від 14.05.2025, суд враховує, що цей документ є допоміжним, а чинне законодавство не встановлює суворих вимог, щодо обов`язкового зазначення в ньому реквізитів контракту. Стосовно розбіжностей у кодах товарів, суд встановив, що експортна декларація країни відправлення заповнюється відповідно до внутрішніх правил КНР, які не є повністю уніфікованими з українськими, проте надані коди збігаються у перших шести цифрах. Враховуючи, що відомості про відправника, отримувача та кількість товару в експортній декларації повністю кореспондують з даними митної декларації України, суд вважає товар належним чином ідентифікованим, а доводи відповідача - недостатніми для відмови у застосуванні першого методу визначення митної вартості. 
Суд зазначає, що відповідачем не вказано яким саме чином вказані обставини впливають на визначення митної вартості товару.
З огляду на викладене, такі твердження є необґрунтованими та безпідставними.
Суд вважає, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Ціна товару визначена позивачем згідно з умовами контракту (договору). В той же час обставини, якими мотивоване рішення митного органу про необхідність витребування додаткових документів є необґрунтованими, оскільки надані документи у сукупності підтверджують визначену митну вартість товару позивачем (декларантом) за першим методом визначення митної вартості.
Водночас приписи Митного кодексу України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.
Крім цього суд зазначає, що решта доводів та заперечень відповідача приведених у відзиві не спростовують висновки суду по суті заявлених позовних вимог.
Приписи Митного кодексу України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не доведено наявність підстав для витребування додаткових документів у позивача.
Частиною п`ятою ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки, щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно з правовими висновками Верховного Суду митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах (постанови ВС від 27.04.2020 по справі № 140/804/19, від 11.06.2020 по справі № 815/5464/16, від 30.04.2020 по справі № 820/231/16, від 31.03.2020, від 19.03.2020 по справі № 808/4127/15)
Митним кодексом України встановлено, що при відсутності застережень, щодо застосування основного методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу та наявності документів, перелік яких зазначений в ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України застосовується саме основний метод визначення митної вартості товарів.
Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом - за ціною договору (контракту), щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними методами: а) за ціною договору, щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору, щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Частинами третьою та шостою цієї статті визначено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Частиною восьмою ст. 57 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст. 64 цього Кодексу.
Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, проте такі функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди з задекларованою митною вартістю, до яких відносить, зокрема, проведення консультацій та обов`язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.
Відповідно до п. 2 та 4 ст. 55 Митного кодексу України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі, щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Між тим, спірне рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містить, що не дає підстав вважати його обґрунтованим та мотивованим у контексті положень п. 2 та 4 ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України.
Оцінюючи вказане рішення відповідача суд вважає за необхідне врахувати також правові висновки, щодо застосування норм права до спірних правовідносин, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд наголошував у своїх правових висновках, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.
Верховний Суд вважав за необхідне зауважити, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація, щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних, щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню (постанова від 25.02.2020 справа № 260/718/19; 27.04.2020 справа № 140/804/19).
У постанові від 30.04.2020 по справі № 820/231/16 Верховний Суд вказує, що отримана з Центральної бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажну митну декларацію, на яку митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не оскаржене до суду та скасоване судом. Тоді, як матеріали справи таких доказів не містять.
Частиною другою ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З урахуванням встановлених фактів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Суд вважає необхідним стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача сплачений ним судовий збір.
Керуючись ст. 77 - 79, 139, 241 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Наша Майстерня» (65025, м. Одеса, 20-й км Старокиївської дороги, буд. 1-А; ЄДРПОУ: 40196931) до Одеської митниці (65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21А; ЄДРПОУ: 44005631) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500020/2025/000234/2 від 30.07.2025.
Стягнути з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Наша Майстерня» судовий збір у розмірі 7545,17 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 05.05.2026.
Суддя Олександр ХУРСА