ЄУН 193/217/26
Провадження 2/193/306/26

Р І Ш Е Н Н Я  
іменем України    

24 квітня 2026 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області
у складі:  головуючого судді  Томинця О. В.,
за участі:  секретаря судового засідання   Оселедець О. І.,
представника позивача  Івченко Н. В.,
відповідачки   ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в сел. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Девладівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог.
13.02.2026 орган опіки та піклування при виконкомі Девладівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області (надалі позивач, орган опіки)звернувся до Софіївського районного суду з вказаним цивільним позовом до відповідачки ОСОБА_1 в обґрунтування якого вказує, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідачки ОСОБА_1 народилась донька – ОСОБА_2 . Батько – ОСОБА_3 , записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.
Відповідачка проживала на території Девладівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області за адресою: АДРЕСА_1 . Окрім доньки ОСОБА_4 , відповідачка має ще двох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У 2024 році мати із доньками виїхали до м. Кривого Рогу. 
Зазначає, що у листопаді 2025 року до служби у справах дітей Девладівської сільської ради надійшло письмове повідомлення про перебування ОСОБА_2 у «Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей» КМР, куди вона була доставлена представниками поліції Криворізького районного управління поліції, у зв`язку із чим дитина залишилась без піклування батьків. Дитина перебувала без присутності та нагляду матері за адресою: АДРЕСА_2 . З часом дитину – ОСОБА_2 було влаштовано тимчасово до патронатної родини.
Відповідачка відмовляється забирати доньку із закладу, на зв`язок не виходить, не цікавиться її станом здоров`я, навчанням тощо.
Зі сторони представників служби у справах дітей Девладівської сільської ради проводилась профілактична робота із ОСОБА_1 з питань належного виконання нею батьківських обов`язків, але вона злісно не виконує рекомендації відповідних служб, щодо обіцянки забрати дитину вона її не виконала, під час бесіди з нею з`ясовано, що вона не бажає і не хоче забирати свою доньку із закладу та займатись її подальшим вихованням. За адресою реєстрації мати не проживає, перебуває у м. Кривий Ріг, де не взмозі створити для дитини умови, які б відповідали її розвитку.
З огляду на свідоме ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків, позивач, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, просить суд позбавити її батьківських прав відносно доньки ОСОБА_7 , 2011 року народження, подальшу долю дитини доручити органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Девладівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, крім того також просить стягувати із відповідачки аліменти на користь опікуна, піклувальника, прийомних батьків, батьків- вихователів чи державної установи, де буде виховуватись дитина, на утримання дитини у твердій грошовій сумі до досягнення дитиною повноліття. 
Процесуальні дії у справі.
17.02.2026 за ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження (а.с.22);
18.03.2026 за ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.27).
Заяви (клопотання) учасників справи.
Позивач ОСОБА_8 у судовому засіданні, посилаючись на обставини та доводи викладені у позовній заяві, заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити. 
Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно доньки ОСОБА_7 , 2011 року народження. При цьому вказала, що з донькою не справляється, донька постійно втікала із дому, на її зауваження не реагувала взагалі, підтвердила наявність обставин викладені у позовній заяві. 
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є матір`ю малолітньої доньки – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.10). 
Батьком дитини вказаний – ОСОБА_3 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00056088161 від 23.01.2026. Відомості про батька дитини в актовому записі про народження вказані відповідно до положень ст. 135 СК України (а.с. 9).
Відповідачка ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , разом із нею зареєстровані: син – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , донька – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , однак за вказаною адресою вони не проживають, що підтверджено довідкою за № 664 від 19.11.2025 видана виконавчим комітетом Девладівської сільської ради Криворізького району (а.с. 20).
Актом обстеження житлових умов від 19.11.2025, підтверджено, що в будинку за АДРЕСА_1 зареєстровані особи не проживають більше двох років (а.с. 19,20).
16.11.2025 в АДРЕСА_2 , працівниками сектору ювенальної привенції ВП КРУП ГУНП в Дніпропетровській області, була виявлена 14 річна дитина – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , без нагляду дорослих, що підтверджено актом органу ВСУ та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. В подальшому після вивлення вказаної дитини її було доставлено до КЗ «ЦСПРД» КМР (а.с.16).
Спеціалісти Служби проводили із ОСОБА_1 профілактичну роботу, під час якої їй роз`яснювались обов`язки щодо утримання, виховання та навчання малолітньої дитини та попереджено про відповідальність у разі невиконання належним чином батьківських обов`язків. Водночас під час спілкування із нею було з`ясовано, що вона не має бажання займатись вихованням дитини. 
Згідно заяви матері дитини – ОСОБА_1 , від 21.11.2025 адресована начальнику служби у справах дітей, яка зобов`язувалась забрати доньку ОСОБА_4 та проживати разом із нею. Однак відповідачка дитину не забрала, сама вона перебуває у м. Кривому Розі, при цьому постійного місця проживання не має, офіційно не працевлаштована, за зареєстрованим місцем проживання відповідачка відмовляється повертатись (а.с. 18).
У зв`язку із чим на даний час дитина перебуває у патронатній родині, яка мешкає на території Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області. 
Питання щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно доньки – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , розглянуто Комісією з питань захисту прав дитини у Девладівській сільській раді, надано висновок про доцільність позбавлення її батьківських прав, у зв`язку з тим, що вона ухиляється від виховання та утримання дитини, який затверджений рішенням виконкому Девладівської сільської ради за № 11 від 06.02.2026. 
Окрім того, будучи присутньою у судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 , не заперечувала проти позову, погодилась на позбавлення її батьківських прав відносно дитини ОСОБА_4 , 2011 року народження. Під час судового розгляду їй роз`яснено наслідки позбавлення її батьківських прав, у подальшому у разі наявності підстав порядок поновлення її у батьківських правах тощо. 
Правове врегулювання правовідносин.
Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про oxoрону дитинства», частинами другою та третьою статті 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей, а за ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України можуть бути позбавлені батьківських прав. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснює, що означає ухилення від виконання батьківських обов`язків. Це відсутність піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, коли батьки не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. Приймаючи до уваги зазначене вище, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Девладівської сільської ради, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частина перша статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства").
Частиною першою статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.
За змістом статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).
Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (частина друга статті 150 СК України).
Згідно з частиною другою статті 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.
Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), в тому числі, й на рівне виховання батьками.
Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).
Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і при наявності вини у діях батьків.
У даному випадку суд дійшов висновку про наявність свідомого ухилення та винної поведінки матері у не спілкуванні з дитиною та не прийнятті нею участі у її вихованні, оскільки відповідачка не була позбавлена можливості отримання інформації про місце проживання дитини, судом не встановлено наявності будь-яких перешкод для матері у спілкуванні із донькою, непереборні обставини, які не дозволяють матері реалізовувати свій батьківський обов`язок, відсутні.
Суд ураховує, що відповідачка протягом тривалого терміну не спілкується з дитиною та не приймає участі у її вихованні. Будь-яких спроб відповідачки налагодити контакт із донькою судом не встановлено, навіть більш того відповідачка розуміючи всі наслідки позбавлення її батьківських прав не заперечувала проти цього.
Тому суд погоджується з висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав стосовно її дитини, при цьому бажання відповідачки позбавити її батьківських прав також відповідає висновку, додатково це стверджується її письмовою заявою долученої до матеріалів справи та наданими поясненнями у судовому засіданні.
Позбавлення відповідачки батьківських прав здійснене згідно із законом (пункт 2 частини першої статті 164 СК України), спрямоване на захист прав та інтересів дитини, отже, має законну мету і втручання в права відповідачки є пропорційним меті позбавлення її батьківських прав.
Крім того, необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
Тобто, відповідач не позбавлена можливості все ж таки змінити своє ставлення до дитини та її вихованням і у подальшому поставити питання про поновлення у батьківських правах (стаття 169 СК України), а також не позбавлена можливості звернутись до суду із заявою про надання їй права на побачення з дитиною (ст. 168 СК України).
Згідно ч. 5 ст. 167 Сімейного кодексу України, якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування.
Враховуючи, що в межах даного спору судом не встановлено осіб, які б, маючи родинні зв`язки з дитиною, виявили бажання взяти неповнолітню ОСОБА_2 під свою опіку, суд вважає за необхідне передати дитину виконавчого комітету Девладівської сільської ради, як органу опіки та піклування, для її подальшого влаштування.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
Сімейні права є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі.
Якщо дитина або особа, дієздатність якої обмежена, не може самостійно здійснювати свої права, ці права здійснюють батьки, опікун або самі ці особи за допомогою батьків чи піклувальника (ст. 14 Сімейного кодексу України).
Як передбачено у статі 245 Сімейного кодексу України, якщо дитина постійно проживає у дитячому закладі або закладі охорони здоров`я, функції опікуна та піклувальника щодо неї покладаються на адміністрацію закладу.
В свою чергу, Орган опіки та піклування контролює умови утримання, виховання, навчання дитини, над якою встановлено опіку або піклування (ст. 246 Сімейного кодексу України).
Порядок стягнення аліментів та інших коштів на дитину, яка перебуває у закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, регулюється положеннями ст. 193 Сімейного кодексу України.
Виходячи з положень ч. 2 ст. 193 Сімейного кодексу України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах.
Відповідно до положень ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За змістом ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги виконкому Девладівської сільської ради до відповідачки в частині стягнення з неї аліментів на утримання дитини є обґрунтованими, враховуючи ту обставину, що судом прийнято рішення про позбавлення відповідачки батьківських прав, при цьому враховуючи, що відповідачка офіційно не працевлаштована, постійного доходу не має, відомостей щодо перебування на її утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків суду не надано ні стороною позивача, ні зі сторони відповідача, відповідачем щодо розміру стягнення аліментів будь яких заперечень не висловено, а тому суд доходить до висновку, про задоволення позовних вимог у частині стягнення аліментів на утримання доньки на користь опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків – вихователів чи державної установи, де буде виховуватись дитина, у мінімальному розмірі передбачений ч. 2 ст. 182 СК України, тобто у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет на 2026 рік», установлено з 1 січня 2026 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 3512 гривень . 
Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Враховуючи, що позов подано до суду 13.02.2026, саме з цієї дати мають стягуватись аліменти на утримання дитини.
Крім того, суд роз`яснює відповідачці, що згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Розподіл судових витрат. 
У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України підлягають розподілу судові витрати щодо судового збору.
Відповідно до ст. 141, ст. 142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи, викладене, а також те, що при зверненні позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір», при цьому відповідачем позов визнаний до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне стягнути із відповідачки на користь держави 50 % судового збору, тобто у сумі 1664,00 грн.
Керуючись ст. 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:
Позовні вимоги органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Девладівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, - задовольнити повністю.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , позбавити батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Передати неповнолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на опікування органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Девладівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області. 
Стягувати із ОСОБА_1 аліменти на користь опікуна, піклувальника, прийомних батьків, батьків - вихователів чи державної установи, де буде виховуватись дитина, на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 13.02.2026 і до досягнення дитиною повноліття.
Рішення згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.
Розмір аліментів стягуваний у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1664 (одна тисяча шістсот шістдесят чотири) гривні 00 копійок. 
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
У разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, апеляційна скарга подається у той же строк з дня виготовлення повного тексту рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Дані позивача: орган опіки та піклування при виконкомі Девладівської сільської ради, код ЄДРПОУ 41848295, місце знаходження: 53132, Дніпропетровська обл. Криворізький р-н, село Девладове, вул. Привокзальна, буд., 10, 
Дані відповідачки: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , фактично (тимчасово) проживаюча за адресою: АДРЕСА_4 . 
Повний текст рішення суду складений 01.05.2026.

Суддя О. В. Томинець