ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" квітня 2026 р. Справа№ 920/1554/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Скрипки І.М.
суддів: Мальченко А.О. 
Тищенко А.І. 

при секретарі судового засідання Супрун В.В.
за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 06.04.2026
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСЛОГІСТИК ЛТД» на рішення Господарського суду Сумської області від 14.08.2025 (повне рішення складене та підписане суддею 25.08.2025)
у справі №920/1554/24 (суддя Вдовенко Д.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рента Млин» 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транслогістик ЛТД»,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області 
про встановлення сервітуту, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд: 
1) встановити сервітут на строк до 01.08.2066 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5924785000:03:009:1134, яка перебуває у користуванні ТОВ "Транслогістик ЛТД" з характеристиками зазначеними у прохальній частині позовної заяви; 
2) зобов`язати відповідача прибрати залізобетонні стовпи в межах земельної ділянки з кадастровим номером 5924785000:03:009:1134, що перешкоджають заїзду до земельної ділянки з кадастровим номером 5924785000:03:009:0024, яка перебуває у користуванні ТОВ "Рента Млин".
У відзиві на позовну заяву відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що земельна ділянка з кадастровим номером 5924785000:03:009:1134 (в оренді у відповідача) та земельна ділянка з кадастровим номером 5924785000:03:009:0024 (в оренді у позивача) є суміжними, але проїзд до земельної ділянки позивача наявний і не лише через земельну ділянку відповідача. Основною вимогою встановлення сервітуту на земельну ділянку є задоволення потреб особи, які не можуть бути задоволені іншим способом. Позивач зазначає, що встановлення земельного сервітуту позивачу необхідно для заїзду до адміністративно - побутового корпусу (літ. А) (вагової), який входить до складу виробничої бази. З метою доведення обставин неможливості задовольнити потреби позивача (у розрізі ефективного використання його майна) позивач надає до суду висновок експерта від 28.08.2024 № 28-08/2024. Однак питання, які поставлені на вирішення експерту, сформовані лише в розрізі проїзду транспорту (який не належить на праві власності позивачу) через вагову. Водночас, у позивача наявні ворота для заїзду на свою територію для здійснення своєї господарської діяльності, відповідно, позивач може задовольнити свої потреби у здійсненні господарської діяльності через свої ж ворота і для цього не потрібно встановлювати земельний сервітут через земельну ділянку, яка перебуває в оренді у відповідача. У відзиві відповідач зазначив попередній розрахунок судових витрат відповідача на професійну правничу допомогу. 
У відповіді на відзив позивач підтримує позовні вимоги, зазначає, що він є суб`єктом ринку зерна, власником зернового сховища (елеватора), який надає послуги зберігання. З метою ведення обліку прийнятого на збереження зерна, зерновози, що його транспортують, підлягають зважуванню шляхом заїзду до адміністративно - побутового корпусу (літ. А) (вагової), який входить до складу виробничої бази. 
Потрапити до адміністративно-побутового корпусу вантажним транспортом можливо виключно шляхом проїзду через земельну ділянку відповідача, іншого способу потрапити на вагову немає, про що було зазначено у наданому суду висновку експерта. 
На вирішення експертизи було поставлене питання: «чи існують інші варіанти проїзду вантажного транспортного засобу з метою його зважування на територію земельної ділянки з кадастровим номером 5924785000:03:009:0024 через ваговий комплекс, який є частиною адміністративно побутового корпусу (літ. А), крім проїзду через земельну ділянку кадастровий номер 5924785000:03:009:1134, яка перебуває у користуванні ТОВ «ТРАНСЛОГІСТИК ЛТД»». 
Судовий експерт у висновку зазначив, що єдиним можливим варіантом проїзду вантажного транспорту з метою його зважування є проїзд через земельну ділянку з кадастровим номером 5924785000:03:009:0024, яка перебуває у користуванні відповідача. Ефективне користування зерноскладом існуватиме за умови встановлення сервітуту на умовах, визначених у додатках до наданої експертизи.
Клопотання відповідача про призначення у справі № 920/1554/24 судової земельно-технічної експертиз, на вирішення експертизи просив поставити наступні питання: 1) чи наявний будь-який інший спосіб проїзду вантажного транспорту з метою його зважування на території земельної ділянки з кадастровим номером 5924785000:03:009:0024, яка розташована за адресою: Сумська обл., Сумський р-н., с. Нижня Сироватка, вул. Сумська, 41 через ваговий комплекс, що є частиною адміністративно - побутового корпусу (літ. А)?; 2) Чи присутні на земельній ділянці з кадастровим номером 5924785000:03:009:0024 ваги для зважування транспорту, якщо так, то де вони знаходяться?; 3) Які можливі варіанти проїзду вантажного транспорту з метою його зважування на територію земельної ділянки з кадастровим номером 5924785000:03:009:0024, яка розташована за адресою: Сумська обл., Сумський р-н., с. Нижня Сироватка, вул. Сумська, 41, судом залишено без розгляду на підставі ч. 2 ст. 207 ГПК України.
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття
Рішенням Господарського суду Сумської області від 14.08.2025 у справі №920/1554/24 позов задоволено частково.
Вирішено встановити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рента Млин» строковий оплатний земельний сервітут на строк до 01.08.2066 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5924785000:03:009:1134, яка перебуває у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Транслогістик ЛТД» з такими характеристиками:
Плата за користування: 100 % від розміру орендної плати за користування земельною ділянкою 5924785000:03:009:1134 за ту частину земельної ділянки, на яку розповсюджується право Сервітуту, із внесенням суми до 31 грудня кожного року.
Адреса земельної ділянки: Сумська область. Сумський район, село Нижня Сироватка, вулиця Привокзальна, 10.
Площа земельного сервітуту: 0.0079 га (79 кв.м.)
Межі сервітуту: згідно варіанту №1 відображеному у висновку експерта, наданому за результатом проведення земельно - технічної експертизи від 28.08.2024 за № 28-08/2024 (Малюнок №1 наведений у позовній заяві).
Координати кутів частини земельної ділянки, на яку встановлюється сервітут, в системі координат:
NNКоординати Х, м Y мДовжини ліній, мДирекційні кутиТ65 620 244.515 255 067.3720.05196° 05,23"Р15 620 225.245 255 061.817.99209°07,15"Р25 620 218.265 255 057.924.50302° 5'33"Т95 620 220.655 255 054.1127.3029°3,46"Т65 620 244.515 255 067.37
Мета сервітуту: право проїзду вантажного транспорту з метою його зважування на території земельної ділянки з кадастровим номером 5924785000:03:009:0024, яка розташована за адресою: Сумська обл., Сумський р-н., с. Нижня Сироватка, вул. Сумська, 41 через ваговий комплекс, що є частиною адміністративно побутового корпусу (літ. А).
У задоволенні позову в іншій частині - відмовлено.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Транслогістик ЛТД» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рента Млин» 3028 грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору, 25 000 грн 00 коп. витрат на підготовку експертного висновку.
Місцевий господарський суд задовольнив позов щодо встановлення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рента Млин" строкового оплатного земельного сервітуту на строк до 01.08.2066 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5924785000:03:009:1134, яка перебуває у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю "Транслогістик ЛТД" з характеристиками згідно з прохальною частиною позовної заяви. 
В частині вимог про зобов`язання відповідача прибрати залізобетонні стовпи в межах земельної ділянки з кадастровим номером 5924785000:03:009:1134, що перешкоджають заїзду до земельної ділянки з кадастровим номером 5924785000:03:009:0024, яка перебуває у користуванні ТОВ "Рента Млин", судом відмовлено, оскільки ця вимога, як вказує позивач, є похідною від вимоги про встановлення сервітуту, однак на дату звернення з позовом до суду позивач не набув права користування чужим майном - земельною ділянкою з кадастровим номером 5924785000:03:009:1134, і, відповідно, порушення прав позивача зі сторони відповідача, який розмістив стовпи на земельній ділянці, що перебуває у нього в оренді, судом не встановлено. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач 15.09.2025 (документ сформований в системі «Електронний суд» 15.09.2025) звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Апелянт вважає, що суд першої інстанції не правильно оцінив докази які надані до матеріалів справи та не правильно застосував ст.401 ЦК України.
Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, зводяться до наступного.
Питання, які поставлені експерту в експертизі сформовані лише в розрізі проїзду транспорту (який не належить на праві власності Позивачу) через вагову.
Але жодного посилання на те, чи є інші способи заїзду на вагову Позивача, чи є інші вагові у Позивача, до яких можна здійснити заїзд не через територію Відповідача, чи є взагалі безперешкодний заїзд на територію Позивача, в експертизі відсутні.
Як вбачається з Додатку 1 та Додатку 2 експертизи, у Позивача наявні ворота для заїзду на свою територію для здійснення своєї господарської діяльності. 
Виходячи з наведеного, апелянт припускає, що Позивач може задовольнити свої потреби у здійсненні господарської діяльності, через свої ж ворота. І для цього не потрібно встановлювати земельний сервітут через земельну ділянку, яка перебуває в оренді у Відповідача.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2025 апеляційну скаргу відповідача передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Мальченко А.О., Тищенко А.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2025 витребувано у Господарського суду Сумської області матеріали справи №920/1554/24.
Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСЛОГІСТИК ЛТД» на рішення Господарського суду Сумської області від 14.08.2025 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №920/1554/24.
Матеріали справи №920/1554/24 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді у справі.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.10.2025 залишено апеляційну скаргу без руху з підстав неподання доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі та не надсилання копії апеляційної скарги разом з додатками третій особі до її електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС.
27.10.2025 (документ сформований в системі «Електронний суд» 24.10.2025) через підсистему «Електронний суд» представником апелянта подано заяву про усунення недоліків, до якої долучено платіжну інструкцію (безготівковий переказ в національній валюті) номер документа 5 від 24.10.2025 про сплату судового збору в сумі 3 663, 60 грн. та докази направлення апеляційної скарги третій особі.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСЛОГІСТИК ЛТД» на рішення Господарського суду Сумської області від 14.08.2025 у справі №920/1554/24; справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 01.12.2025. 
01.12.2025 розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебуванням судді Тищенко А.І. у відрядженні.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2025, після повернення судді Тищенко А.І. з відрядження, призначено розгляд справи на 02.02.2026.
В судове засіданні 02.02.2026 представники сторін та третьої особи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2026, у зв`язку з неявкою представників сторін та третьої особи, з метою повного, всебічного та об`єктивного з"ясування фактичних обставин справи, відкладено розгляд справи на 06.04.2026.
До матеріалів справи представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній категорично заперечує доводи апелянта, оскаржуване рішення вважає правильним та просить залишити його без змін.
Явка представників сторін
В судове засідання апеляційної інстанції 06.04.2026 представники позивача, відповідача та третьої особи не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки представників відповідача та третьої особи суду не відомі.
20.03.2026 через підсистему «Електронний суд» представником позивача подано клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача.
Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на задоволення клопотання представника позивача та те, що явка представників відповідача та третьої особи обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність за наявними у справі матеріалами.
В судовому засіданні 06.04.2026 відповідно до ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Судом встановлено, що Позивач є власником виробничої бази, яка розташована за адресою: Сумська область, Сумський район, с. Нижня Сироватка, вул. Сумська, 41 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 4485959247), що підтверджується договором про задоволення вимог іпотекодержателя від 01.06.2020. У складі виробничої бази позивачу належить адміністративно-побутовий корпус (літ. А). 
Майно позивача розташоване на земельній ділянці кадастровий номер 5924785000:03:009:0024, площею 2,8010 га, за адресою: Сумська область. Сумський район, село Нижня Сироватка, вулиця Сумська, 41 на території Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області.
01.08.2020 між позивачем та Нижньосироватською сільською радою Сумського району Сумської області укладений договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 5924785000:03:009:0024, площею 2,8010 га, для обслуговування виробничої бази (для виробничих потреб) строком на 49 років. 
Відповідач є власником нерухомого майна, що розташоване за адресою: Сумська область, Сумський район, с. Нижня Сироватка, вул. Привокзальна, 10 на земельній ділянці кадастровий номер 5924785000:03:009:1134, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка № 383579205).
31.07.2017 між відповідачем та Нижньосироватською сільською радою Сумського району Сумської області укладений договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 5924785000:03:009:1134, площею 0,6106 га, за адресою: Сумська область, Сумський район, с. Нижня Сироватка, вул. Привокзальна, 10, на території Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області, для промислового використання (обслуговування паливного складу) строком на 49 років, з орендною платою у розмірі 5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
Як зазначає позивач, частиною адміністративно-побутового корпусу літ. «А» є вагова і єдиним можливим варіантом проїзду вантажних транспортних засобів на територію земельної ділянки позивача через ваговий комплекс з метою зважування є проїзд через земельну ділянку з кадастровим номером 5924785000:03:009:1134, що перебуває в оренді у відповідача. Відповідач не надав відповіді на пропозицію позивача про укладення договору про встановлення сервітуту на частину земельної ділянки, встановив штучні перешкоди на земельній ділянці з кадастровим номером 5924785000:03:009:1134 для проїзду вантажного транспорту на виробничу базу позивача через вагову. 
Судом встановлено, що у 2023 році на замовлення позивача була розроблена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером 5924785000:03:009:1134, що перебуває в оренді у відповідача, на яку поширюється право сервітуту (право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху) на користь позивача. В межах технічної документації складений кадастровий план земельної ділянки. 
01.08.2024 позивач звернувся до відповідача з пропозицією (клопотання від 26.06.2024) щодо укладення договору сервітуту щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5924785000:03:009:1134, на умовах визначених у проекті договору, який доданий до клопотання, з урахуванням пропозицій відповідача. До клопотання позивач додав, в тому числі, копію технічної документації, проект договору.
На пропозицію позивача відповідач не відреагував, поштове відправлення було повернуте позивачу за закінченням встановленого терміну зберігання. 
10.09.2024 позивач звернувся з пропозицією (клопотання від 09.09.2024) про укладення договору сервітуту щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5924785000:03:009:1134 до Нижньосироватської сільської ради, як власника земельної ділянки. 
Рішенням від 08.11.2024 Нижньосироватська сільська рада відмовила позивачу в укладенні договору про встановлення земельного сервітуту, оскільки позивачем не додано, зокрема, письмового погодження землекористувача - ТОВ «Транслогістик ЛТД». 
Суд встановив, що відповідно до відомостей з ЄДРПОУ основним видом діяльності позивача є складське господарство. 
Земельні ділянки, що перебувають в оренді у позивача та відповідача є суміжними. Межа земельної ділянки кадастровий номер 5924785000:03:009:1134 проходить упритул до належного позивачу на праві власності у складі виробничої бази адміністративно-побутового корпусу літ. «А». Частиною адміністративно-побутового корпусу під літ. «А», що належить позивачу, є вагова площею 85,8 кв.м.
Відповідач встановив штучні перешкоди на земельній ділянці з кадастровим номером 5924785000:03:009:1134 для проїзду вантажного транспорту на виробничу базу позивача через вагову.
Ці обставини підтверджуються висновком експерта за результатами проведення земельно-технічної експертизи від 28.08.2024 № 28-08/24. 
Судовий експерт встановив, що вільний проїзд транспортних засобів на територію земельної ділянки з кадастровим номером 5924785000:03:009:0024 від асфальтованої дороги загального користування (вулиця Привокзальна) можливий по дорозі, вимощеній гравійним покриттям, яка проходить вздовж південно-східного боку земельної ділянки з кадастровим номером 5924785000:03:009:1134.
Проте, оскільки межа земельної ділянки з кадастровим номером 5924785000:03:009:1134 між кутами повороту Т8, Т9 та Т10 проходить впритул до адміністративно-побутового корпусу (літ А), частиною якого є вагова, то єдиним можливим варіантом проїзду вантажних транспортних засобів на територію земельної ділянки з кадастровим номером 5924785000:03:009:0024 через ваговий комплекс з метою їх зважування, є проїзд через земельну ділянку з кадастровим номером 5924785000:03:009:1134, яка перебуває в оренді у відповідача. 
Ці обставини відповідачем не спростовані. Відповідачем не доведено, що у позивача є інші вагові, не доведено, що до вагової, що є частиною адміністративно-побутового корпусу літ. «А», вантажний транспорт може потрапити поза межами земельної ділянки відповідача, в тому числі через ворота.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі «Трофимчук проти України» no.4241/03 від 28.10.2010).
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла наступних висновків.
Відповідно до статті 98 Земельного кодексу України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).
Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими.
Строк дії земельного сервітуту, що встановлюється договором між особою, яка вимагає його встановлення, та землекористувачем, не може бути більшим за строк, на який така земельна ділянка передана у користування землекористувачу.
Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею.
Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.
Стаття 99 Земельного кодексу України передбачає види права земельних сервітутів, перелік яких не є вичерпним. 
Власники або землекористувачі земельних ділянок чи інші заінтересовані особи можуть вимагати встановлення, в тому числі, такого земельного сервітуту, як право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху.
За приписами ст. 100 Земельного кодексу України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут).
Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (землекористувачем) земельної ділянки.
Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно.
Істотними умовами договору про встановлення земельного сервітуту є: обсяг прав сервітуарія щодо користування земельною ділянкою (її частиною); кадастровий номер земельної ділянки, щодо якої встановлюється земельний сервітут; розмір та порядок внесення плати за встановлення сервітуту (крім випадків встановлення безоплатного сервітуту); строк дії сервітуту.
Відповідно до ст. 395 Цивільного кодексу України право користування (сервітут) є речовим правом на чуже майно.
Статтею 401 ЦК України передбачено, що користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).
Згідно з ч. 1, 3 ст. 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.
Сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Особа, яка користується сервітутом, зобов`язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут не підлягає відчуженню. Сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном. Сервітут зберігає чинність у разі переходу до інших осіб права власності на майно, щодо якого він встановлений. Збитки, завдані власникові (володільцеві) земельної ділянки або іншого нерухомого майна, особою, яка користується сервітутом, підлягають відшкодуванню на загальних підставах (ст. 403 ЦК України).
Відповідно до ст. 404 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту. Право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо).
Метою встановлення земельного сервітуту на певний строк чи без визначення строку є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки у ефективному її використанні. При цьому однією з основних ознак сервітуту, який підлягає встановленню за рішенням суду, є неможливість задоволення такої потреби землекористувача у будь-який інший спосіб у ситуації, коли власник і потенційний сервітуарій не можуть досягнути згоди щодо встановлення сервітуту або способу його здійснення, плати тощо.
Таким чином, підставою встановлення сервітуту є відсутність у будь-якої заінтересованої особи, у тому числі й у власника майна, можливості задовольнити свої потреби іншим способом, як встановлення права користування чужим майном - сервітуту (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 22 січня 2025 року у справі № 917/267/24).
Як вбачається з матеріалів справи, метою земельного сервітуту, який просить встановити позивач, є не право будь-якого проїзду на територію земельної ділянки з кадастровим номером 5924785000:03:009:0024, а право проїзду вантажного транспорту з метою його зважування на території земельної ділянки з кадастровим номером 5924785000:03:009:0024, через ваговий комплекс, що є частиною адміністративно - побутового корпусу (літ. А). 
За доводами апелянта, питання, які поставлені експерту в експертизі сформовані лише в розрізі проїзду транспорту (який не належить на праві власності Позивачу) через вагову.
Але жодного посилання на те, чи є інші способи заїзду на вагову Позивача, чи є інші вагові у Позивача, до яких можна здійснити заїзд не через територію Відповідача, чи є взагалі безперешкодний заїзд на територію Позивача, в експертизі відсутні.
Апелянт вказує, що з Додатку 1 та Додатку 2 експертизи вбачається, що у Позивача наявні ворота для заїзду на свою територію для здійснення своєї господарської діяльності. 
Виходячи з наведеного, апелянт припускає, що Позивач може задовольнити свої потреби у здійсненні господарської діяльності, через свої ж ворота. І для цього не потрібно встановлювати земельний сервітут через земельну ділянку, яка перебуває в оренді у Відповідача.
Колегія суддів посилання апелянта на те, що експертом не надано висновку щодо можливості заїзду на територію в інший спосіб, відхиляє, оскільки на арк. 10 висновку судовий експерт зазначає, що 27.07.2024 ним у світлу пору доби, о 14 год. 20 хв., у присутності директора ТОВ «РЕНТА МЛИН», здійснено огляд об`єктів дослідження; на арк. 1 експертизи зазначено, що при наданні висновку експертом досліджувались як і правовстановлюючі документи на об`єкти нерухомості, так і технічні, в тому числі, договір оренди земельної ділянки.
Таким чином, при наданні висновку на поставлені перед ним питання, експерт володів повним об`ємом інформації щодо розташування об`єктів нерухомості на земельній ділянці, їх цільового призначення, здійснив їх особистий огляд і після проведеного дослідження та вивчення надав наступні відповіді на такі запитання:
на питання: «чи існують перешкоди для вільного проїзду вантажного транспортного засобу на територію земельної ділянки з кадастровим номером 5924785000:03:009:0024, яка розташована за адресою: Сумська обл., Сумський р-н., с. Нижня Сироватка, вул. Сумська, 41 через ваговий комплекс, який є частиною адміністративно - побутового корпусу (літ. А)» надано наступну відповідь:
«вільний проїзд вантажного транспортних засобів на територію земельної ділянки з кадастровим номером 5924785000:03:009:0024, яка розташована за адресою: Сумська обл., Сумський р-н., с. Нижня Сироватка, вул. Сумська, 41, через ваговий комплекс, що є частиною адміністративно-побутового корпусу (літ. А) неможливий внаслідок штучно створених перешкод у вигляді покладених на дорогу залізобетонних стовпів в межах земельної ділянки з кадастровим номером 5924785000:03:009:1134».
на питання: «чи існують інші варіанти проїзду вантажного транспортного засобу з метою його зважування на територію земельної ділянки з кадастровим номером 5924785000:03:009:0024 через ваговий комплекс, який є частиною адміністративно-побутового корпусу (літ. А), крім проїзду через земельну ділянку кадастровий номер 5924785000:03:009:1134, яка перебуває у користуванні ТОВ «ТРАНСЛОГІСТИК ЛТД» надано наступну відповідь:
«оскільки межа земельної ділянки з кадастровим номером 5924785000:03:009:1134 між кутами повороту Т8, Т9 та Т10 (Додаток 1 до висновку) проходить впритул до адміністративно-побутового комплексу (літ. А), частиною якого є вагова, то єдиним можливим варіантом проїзду вантажного транспортного засобу з метою його зважування на територію земельної ділянки з кадастровим номером 5924785000:03:009:0024 через ваговий комплекс, є проїзд через земельну ділянку з кадастровим номером 5924785000:03:009:1134, яка перебуває у користуванні на умовах оренди у ТОВ «ТРАНСЛОГІСТИК ЛТД».
на питання: «чи є технічна можливість встановлення земельного сервітуту на земельній ділянці з кадастровим номером 5924785000:03:009:1134, яка перебуває у користуванні ТОВ «ТРАНСЛОГІСТИК ЛТД» для проїзду вантажного транспорту з метою його зважування на територію земельної ділянки з кадастровим номером 5924785000:03:009:0024, яка розташована за адресою: Сумська обл., Сумський р-н., с. Нижня Сироватка, вул. Сумська, 41 через ваговий комплекс, що є частиною адміністративно-побутового корпусу (літ. А)» надано наступну відповідь:
«існує технічна можливість встановлення земельного сервітуту на земельній ділянці
з кадастровим номером 5924785000:03:009:1134, яка перебуває у користуванні ТОВ «ТРАНСЛОГІСТИК ЛТД» для проїзду вантажного транспорту з метою його зважування на територію земельної ділянки з кадастровим номером 5924785000:03:009:0024, яка розташована за адресою: Сумська обл., Сумський р-н., с. Нижня Сироватка, вул. Сумська, 41 через ваговий комплекс, що є частиною адміністративно-побутового корпусу (літ. А):
Варіант № 1 встановлення сервітуту обмежений лініями між наступним кутами повороту:
від кута повороту Т6 до кута повороту Р1 довжиною 20.05 м
від кута Р1 до кута Р2 довжиною 7.99 м
від кута Р2 до кута Т9 довжиною 4.50 м
від кута Т9 до кута Т6 довжиною 27.30 м
Таким чином, площа запропонованого варіанту становить 0.0079 га (79 кв.м.) та має
наступний вираз (наведено у малюнку № 1):
Варіант № 2 встановлення сервітуту обмежений лініями між наступним кутами повороту:
від кута повороту Т6 до кута повороту Т7 довжиною 28.36 м
від кута Т7 до кута Т8 довжиною 1.50 м
від кута Т8 до кута Т9 довжиною 4.87 м
від кута Т9 до кута Т6 довжиною 27.30 м
За встановлених обставин, твердження апелянта про те, що Позивач може задовольнити свої потреби у здійсненні господарської діяльності у інший спосіб, не відповідає дійсності.
За викладених обставин, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про доведення позивачем належними доказами наявність у нього об`єктивної потреби у встановленні сервітуту, яка не може бути задоволена іншим способом.
Строк на який позивач просить встановити земельний сервітут відповідає строку, на який між відповідачем та третьою особою укладений договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5924785000:03:009:1134. Плата - 100 % від розміру орендної плати за користування земельною ділянкою 5924785000:03:009:1134 за ту частину земельної ділянки, на яку розповсюджується право сервітуту, із внесенням суми до 31 грудня кожного року. 
Межі та площа частини земельної ділянки, щодо якої позивач просить встановити сервітут, визначені судовим експертом у висновку за результатами проведення земельно-технічної експертизи від 28.08.2024 № 28-08/24. Позивач запропонував найменш обтяжливий варіант площею 0, 0079 га (варіант № 1, додаток № 2 до висновку № 28-08/2024). 
З урахуванням обставин справи в їх сукупності, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про задоволення позову щодо встановлення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рента Млин" строкового оплатного земельного сервітуту на строк до 01.08.2066 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5924785000:03:009:1134, яка перебуває у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю "Транслогістик ЛТД" з характеристиками згідно з прохальною частиною позовної заяви. 
Згідно зі ст. 396 Цивільного кодексу України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.
В частині вимог про зобов`язання відповідача прибрати залізобетонні стовпи в межах земельної ділянки з кадастровим номером 5924785000:03:009:1134, що перешкоджають заїзду до земельної ділянки з кадастровим номером 5924785000:03:009:0024, яка перебуває у користуванні ТОВ "Рента Млин", судом відмовлено, оскільки ця вимога, як вказує позивач, є похідною від вимоги про встановлення сервітуту, однак на дату звернення з позовом до суду позивач не набув права користування чужим майном - земельною ділянкою з кадастровим номером 5924785000:03:009:1134, і, відповідно, порушення прав позивача зі сторони відповідача, який розмістив стовпи на земельній ділянці, що перебуває у нього в оренді, судом не встановлено. 
Відмова в позові в цій частині позивачем не оскаржувалась.
Отже судом першої інстанції правильно оцінено наявні у справі докази, та правильно застосовано ст. 401 ЦК України.
Доводи апелянта про ухвалення господарським судом рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, а наявні в матеріалах справи докази свідчать про обґрунтованість викладених в оскаржуваному рішенні висновків суду.
При цьому, колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.11.1950) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судом апеляційної інстанції, інші доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не беруться до уваги, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.
Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують вірного по суті рішення суду, при ухваленні якого судом надано оцінку як кожному доказу окремо, так і в їх сукупності, вірно встановлено характер спірних правовідносин та в цілому правильно застосовано норми матеріального права, які їх регулюють.
Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди відповідача з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що у апеляційній скарзі не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б дійти висновку про помилковість висновків суду першої інстанції.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).
Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, доводи відповідача (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду про часткове задоволення позову.
Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСЛОГІСТИК ЛТД» на рішення Господарського суду Сумської області від 14.08.2025 у справі №920/1554/24 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Сумської області від 14.08.2025 у справі №920/1554/24 залишити без змін.
3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРАНСЛОГІСТИК ЛТД».
4. Матеріали справи №920/1554/24 повернути до Господарського суду Сумської області.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.
Повний текст постанови підписано 12.05.2026.
Головуючий суддя І.М. Скрипка 
Судді А.О. Мальченко

А.І. Тищенко