Справа №592/19318/25
Провадження №2/592/527/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ      
04 червня 2026 року           м.Суми 
Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:
головуючого: судді Бичкова І. Г. ,
за участю секретаря судового засідання: Леоненко К. С. ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Сумської міської ради, треті особи: Сумська міська державна нотаріальна контора, виконавчий комітет Сумської міської ради в особі Управління “Центр надання адміністративних послуг” про визнання права власності на спадкове майно та про скасування реєстрації права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В :

01.12.2025 представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Давидов Андрій Григорович звернувся до Ковпаківського суду м. Суми з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Сумської міської ради, треті особи: Сумська міська державна нотаріальна контора, виконавчий комітет Сумської міської ради в особі Управління “Центр надання адміністративних послуг” про визнання права власності на спадкове майно та про скасування реєстрації права власності на нерухоме майно, із змісту якого вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла матір позивачки ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 . Ступінь родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження позивачки серії НОМЕР_3 , відповідно до якого матір`ю позивачки записана ОСОБА_4 . Крім цього після укладення шлюбу позивачка змінила прізвище з дівочого ОСОБА_5 на ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 . За життя матір позивачки ОСОБА_4 , згідно договору купівлі-продажу від 05.05.2000, придбала у своєї матері ОСОБА_7 51/100 частину жилого будинку АДРЕСА_1 . Решта будинку, а саме: 49/100 частин належали дідові позивачки ОСОБА_8 , які після його смерті, ІНФОРМАЦІЯ_3 були успадковані онуком ОСОБА_9 згідно заповіту від 15.04.2008. Після придбання 51/100 частин жилого будинку, матір позивачки ОСОБА_4 вирішила подарувати 12/100 частин жилого будинку свої онуці (доньці позивачки) – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 18.10.2000 приватним нотаріусом Долгальовою Л. В. було посвідчено договір дарування 12/100 частин жилого будинку АДРЕСА_1 , згідно якому 12/100 частин із наявних 51/100 частин жилого будинку ОСОБА_4 перейшли у власність ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла матір позивачки ОСОБА_4 . На день відкриття спадщини разом із ОСОБА_4 були зареєстровані позивачка ОСОБА_1 та дід позивачки (батько ОСОБА_4 ) – ОСОБА_8 , який протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини не відмовився від її прийняття. За таких обставин позивачка звернулася через представника до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав після смерті матері. 14.03.2025 нотаріусом Сумської міської державної нотаріальної контори Кобзар С. М. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 на 1/2 частину від 31/100 часток, тобто на 31/200 частку жилого будинку після смерті ОСОБА_4 . Також, 14.03.2025 нотаріусом було видано позивачці свідоцтво про право на спадщину за законом на 31/200 частку жилого будинку під номером АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_8 , який прийняв спадщину, проте не оформив спадкових прав. Як зазначалося вище, 14.03.2025 нотаріусом було видано племіннику позивачки (онуку ОСОБА_8 ) – ОСОБА_9 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 49/100 частин будинку, після смерті ОСОБА_8 згідно заповіту від 15.04.2008. Після оформлення спадкових прав співвласників жилого будинку, ОСОБА_2 через представника звернулася до Управління ЦНАП у м. Суми із метою державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно речових прав на 12/100 частин жилого будинку АДРЕСА_1 згідно договору дарування, посвідченого 18.10.2000. Проте, 29.08.2025 державним реєстратором Момот Ю.М. виконавчого комітету Сумської міської ради прийнято рішення №80592971 про відмову в проведенні реєстраційних дій. Рішення державного реєстратора умотивовано тим, що з поданих заявником документів для реєстрації вбачаються суперечності між заявленими та вже зареєстрованими правами, а саме у Державному реєстрі речових прав наявний запис №25815999 від 16.12.2008 про належну заявнику частку у праві власності на предмет заяви, що становить 20/100. Крім цього державним реєстратором зауважено, що згідно довідки Департаменту забезпечення ресурсних платежів від 23.07.2025 за ОСОБА_2 зареєстрована частка у жилому будинку, що складає 20/100. Звернувшись за роз`ясненнями ситуації, в Департаменті забезпечення ресурсних платежів СМР повідомили, що ДКП “Сумське обласне об`єднане БТІ” 03.10.2002 помилково було здійснено державну реєстрацію 20/100 часток жилого будинку за ОСОБА_2 замість 12/100 часток, які були подаровані згідно договору дарування від 18.10.2000, посвідченого приватним нотаріусом Долгальовою Л. В. . Виходячи із допущеної помилки, решту частки (51/100 - 20/100 = 31/100) було зареєстровано за ОСОБА_4 . Разом із цим фахівці повідомили про те, що внести зміни чи виправлення є технічно неможливим, а тому радили звернутися до суду із заявою про скасування помилкової реєстрації. За таких обставин, жилий будинок АДРЕСА_1 належить трьом співвласникам: ОСОБА_9 належить 49/100 часток; ОСОБА_2 належить 12/100 часток; ОСОБА_1 (позивачці) – 31/100 часток (разом співвласникам належить 92/100 частини будинку) . Звернувшись до нотаріуса з метою отримання роз`яснень, позивачку повідомили про те, що їй було видано свідоцтва на право на спадщину на 31/100 частину будинку (2 свідоцтва по 31/200) , виходячи із того, що за спадкодавицею ОСОБА_4 було зареєстровано право власності на 31/100 частку будинку, а 20/100 частин є зареєстрованими за ОСОБА_2 . За таких обставин, через помилки при державній реєстрації, на даний час 8/100 часток будинку фактично лишаються не успадкованими і перебувають у власності ОСОБА_4 та підлягають спадкуванню на загальних підставах (51/100 (згідно договору купівлі продажу) - 31/100 (згідно свідоцтв про право на спадщину) - 12/100 (згідно договору дарування ОСОБА_2 ) = 8/100 часток. З метою оформлення спадкових прав на 8/100 частин жилого будинку АДРЕСА_1 позивачки звернулася до нотаріуса, втім нотаріусом 26.09.2025 було постановлено відмовити у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстави невідповідності даних у документі, що підтверджує право власності вже зареєстрованим речовим правам. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) , до інших осіб (спадкоємців) . Ст. 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги за законом є діти спадкодавця, той з подружжя, що його пережив, а також батьки. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону України “Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції” , закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених ч. 2 ст. 353 цього Кодексу. Згідно ч. 3 ст. 26 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому п. 1 ч. 7 ст. 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі, якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. Способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України, є припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України “Про судову практику у справах про спадкування” № 7 від 30.05.2008, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивачка звертає увагу суду на те, що нею не оспорюється право власності на 12/100 частин будинку за ОСОБА_2 , згідно договору дарування від 18.10.2000, позивачка не оспорює і не оскаржує зазначений договір. У зв`язку із відсутністю можливості через помилки державного реєстратора оформити свої спадкові права на частку будинку, позивачка вимушена пред`явити вимогу про скасування державної реєстрації прав на помилково зареєстровані 20/100 часток будинку за ОСОБА_2 , яка у подальшому також отримає можливість безперешкодно зареєструвати речові права на 12/100 частин будинку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі договору дарування 12/100 часток будинку від 18.10.2000. Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позивачка повідомляє суд про те, що заходи досудового врегулювання спору не проводилися. Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позивачка повідомляє суд про те, що вжиття заходів забезпечення доказів не здійснювалося. Відповідно до п. 8 ч. 3 ст.175 ЦПК України, вона зазначає про те, що оригінали всіх доданих документів в копіях, знаходиться в позивачки, окрім свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане 14.03.2025 на ім`я ОСОБА_9 . Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачка підтверджує, що нею не було подано іншого позову (позовів) до тих самих відповідачів (і кожного окремо) з тим самим предметом із тих саме підстав. Згідно висновку про оцінку майна № 06.10.2025 вартість жилого будинку по АДРЕСА_1 становить 1877799,30 грн. , таким чином вартість 8/100 часток будинку становитиме 150223,94 грн. . Відтак позивачкою при подачі позову в електронній формі було сплачено 1201,80 грн. (150223,94 х 1 % х 0,8) судового збору за вимогу про визнання права власності на 8/100 частин будинку у порядку спадкування за законом. На підставі наведеного вище та керуючись ст. ст. 15, 16, 257, 1216, 1218, 1225, 1235 ЦК України; ст. ст. 175, 177 ЦПК України, вона просила: 1. Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на 20/100 часток жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровану 03.10.2002 на підставі договору дарування від 18.10.2000 № 1165, посвідченого приватним нотаріусом Долгальовою Л. В. та записану у реєстрову книгу № 141 за реєстровим номером 1834. 2. Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 8/200 часток жилого будинку (літ. А-1 з жилою прибудовою літ. А2-1, прибудовою літ. а2, підвалом літ. п/д) , загальною площею 113,1 м ?, жилою площею 68,7 м ? , з відповідною часткою господарських будівель та споруд (кухня літ. З, навіс літ. И, сарай літ. К, теплиця літ. Л, навіс літ. Н, гараж літ. О, душ літ. П, навіс літ. Р, огорожі № 1, 4, огорожі № 7-10, замощення літ. І) за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3105409859080, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . 3. Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 8/200 часток жилого будинку (літ. А-1 з жилою прибудовою літ. А2-1, прибудовою літ. а2, підвалом літ. п/д) , загальною площею 113,1 м ? , жилою площею 68,7 м ? , з відповідною часткою господарських будівель та споруд (кухня літ. З, навіс літ. И, сарай літ. К, теплиця літ. Л, навіс літ. Н, гараж літ. О, душ літ. П, навіс літ. Р, огорожі № 1, 4, огорожі №7-10, замощення літ. І) за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3105409859080, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , спадкоємця ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , який прийняв спадщину, але не оформив спадкових прав (вхідний № 46982/25 від 01.12.2025) (а. с. 1-4) .
Ухвалою Ковпаківського районного суд м. Суми від 17.12.2025 у справі № 592/19318/25, провадження № 2/592/4204/25 було прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) , Сумської міської ради (м. Суми, майдан Незалежності, буд. 2, ЄДРПОУ 23823253) , треті особи: Сумська міська державна нотаріальна контора (м. Суми, пр-т Тараса Шевченка, буд. 3) , виконавчий комітет Сумської міської ради в особі Управління “Центр надання адміністративних послуг (м. Суми, вул. Британська, буд. 21, ЄДРПОУ 04057942) про визнання права власності на спадкове майно. Було ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Було ухвалено призначити по справі підготовче судове засідання на 14.01.2026 на 10:00 за адресою: м. Суми, вул. Маґістратська, буд. 12, зала судових засідань № 12, про що повідомити учасників справи. Копію ухвали про відкриття провадження у справі було постановлено надіслати учасникам справи разом з копією позовної заяви з копіями доданих до неї документів – відповідачу. Було ухвалено роз`яснити відповідачу право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надіслати: 1) суду – відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду) , що підтверджують заперечення проти позову; 2) позивачу – копію відзиву та доданих до нього документів. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Було ухвалено роз`яснити учасникам справи, що на підставі п. 4 ч. 1 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: ненадання копії відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк. Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України: http://kv.su.court.gov.ua/sud1806/gromadyanam/csz/ . Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею. Ухвала оскарженню не підлягає. Ухвала набрала законної сили 17.12.2025 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/132648613) (а. с. 29) .
12.01.2026 представниця від повідача за довіреністю – головний спеціаліст відділу представництва інтересів Сумської міської ради та міського голови правового управління Сумської міської ради Грицай Аліна Андріївна надала до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми відзив на позовну заяву, із змісту якого вбачається, що в провадженні судді Ковпаківського районного суду м. Суми перебуває справа № 592/19318/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Сумської міської ради, треті особи: Сумська міська державна нотаріальна контора, виконавчий комітет Сумської міської ради про визнання права власності на спадкове майно. При подачі позовної заяви до суду, на позивача покладено обов`язок зазначати у позовній заяві зміст позовних вимог до кожного з відповідачів (п. 4 ч. 3 ст. 174 ЦПК України) . Договір дарування від 18.10.2000, за яким ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_2 12/100 частини жилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Правоустановчий документ – документ, який посвідчує правовий зв`язок конкретного майна з особою його власника та складений у порядку, передбаченому законодавством. Таким документом, серед інших, є договір дарування. Відповідно до ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Так, договір дарування від 18.10.2000 є правоустановчим документом, який посвідчує право власності ОСОБА_2 саме на 12/100 частин жилого будинку. Державна реєстрація прав на нерухоме майно та їх обтяжень – офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру прав. Помилки, описки або неточності в правоустановчих документах, можуть створити власнику проблеми, що унеможливлять вільно вчиняти правочини з цим майном до моменту їх виправлення. При цьому, виправлення помилки, відомостей, що впливають на права третіх осіб, здійснюється державним реєстратором виключно за наявності згоди таких осіб або на підставі судового рішення. У справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці) , який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування (постанова КЦС ВС від 19.01.2022 у справі № 280/4/18) . З огляду на те, що співвласниками жилого будинку є ОСОБА_9 (який є власником 49/100, і не залучений до справи) ; ОСОБА_2 (яка є власницею 12/100) та ОСОБА_1 (яка є власницею 31/100) , то справа має вирішуватися між співвласниками. Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 178, 223 ЦПК України, вона просила суд врахувати позицію, викладену у відзиві, ухвалити законне й обґрунтоване рішення, а подальший розгляд справи здійснювати за відсутності представника Сумської міської ради (вхідний № 1211/26 від 12.01.2026) (а. с. 40) .
Ухвалою Ковпаківського районного суд м. Суми від 14.01.2026 у справі № 592/19318/25, провадження № 2/592/527/26 було постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Сумської міської ради, треті особи: Сумська міська державна нотаріальна контора, виконавчий комітет Сумської міської ради в особі Управління “Центр надання адміністративних послуг у місті Суми” про визнання права власності на спадкове майно до судового розгляду по суті на 09.02.2026 на 15:00. В судове засідання було ухвалено викликати сторони. Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. Ухвала набрала законної сили 14.01.2026 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/133289121) (а. с. 44) .
04.05.2026 представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Давидов Андрій Григорович надав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. СУми заяву про розгляд справи без участі, в якій він просив розгляд справи № 592/19318/25 за позовом ОСОБА_1 здійснювати без участі позивачки та її представника, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі. Проти постановлення у справі заочного рішення не заперечували (вхідний № 17810/26 від 04.05.2026) (а. с. 58) .
В судове засідання відповідачка ОСОБА_2 , представники третіх осіб: Сумської міської державної нотаріальної контори, виконавчий комітет Сумської міської ради в особі Управління “Центр надання адміністративних послуг у місті Суми” не прибули. Про місце, дату та час судового засідання були повідомлені належним чином. Їхнє неприбуття не перешкоджає розгляду справи по суті (а. с. 30-32, 35, 36, 45-47, 50-52, 55-58, 60-63) .
Ознайомившись із позовною заявою, відзивом на позовну заяву, дослідивши та перевіривши документи та копії документів, які містяться в матеріалах судового провадження суд дійшов наступного висновку.
Окремо слід зазначити про те, що відповідачкою 1 ОСОБА_2 не було надано до суду відзиву на позовну заяву, що дає підстави суду розглядати справу за наявними матеріалами, тобто суд має право вирішити спір на підставі тих доказів, які надала сторона позивача.
Крім того, ненадання відповідачкою 1 ОСОБА_2 відзиву на позовну заяву визнається судом як визнання позовних вимог.
Аналіз прецедентної практики Європейського суду з прав людини дає підстави для формування позиції, що при вирішенні питань щодо порушення державами-учасницями Ради Європи положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї велика увага акцентується на дотриманні державою принципу “правомірних або законних очікувань” та захисту прав людини через призму цього принципу. Зокрема, у справах “Пайн Велі Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії” та “Федоренко проти України” Європейський суд з прав людини констатував, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути “існуючим майном” або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні “виправданими очікуваннями” щодо отримання можливості ефективного використання права власності (cf. , Pressos Compania Naviera S.A. v. Belgium, рішення від 20.11.1995, серія А, № 332, с. 21, п. 31; п. 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі “Федоренко проти України” ) . У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття “майно” , а саме: в контексті ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, це поняття охоплює як “існуюче майно” , так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого “права власності” (п. 74 рішення Європейського суду з прав людини “MALTZAN and Others v. Germany” від 02.03.2005) . Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту та формується позиція для інтерпретації вимоги як такої, що може вважатися “активом” , вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема, є чинна норма закону. Відповідно до п. 1 Постанови Верховної Ради України “Про Заяву Верховної Ради України “Про відступ України від окремих зобов`язань, визначених Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод” № 462-VIII від 21.05.2015 було схвалено Заяву Верховної Ради України про відступ від окремих зобов`язань, визначених п. 3 ст. 2, ст. ст. 9, 12, 14, 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та ст. ст. 5, 6, 8, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на період до повного припинення збройної агресії Російської Федерації, а саме: до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, керованих, контрольованих і фінансованих Російською Федерацією, російських окупаційних військ, їх військової техніки з території України, відновлення повного контролю України за державним кордоном України, відновлення конституційного ладу та порядку на окупованій території України. Водночас Україна не зробила відступу від Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому Пленум Верховного Суду України наголошує на тому, що ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі щодо законних очікувань стосовно ефективного здійснення свого “права власності” . Таким чином, ст. 1 зазначеного Першого протоколу слід застосовувати для захисту “правомірних (законних) очікувань” щодо певного стану речей (у майбутньому) , оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. Правомірні очікування виникають в особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала всі підстави вважати таке рішення дійсним і розраховувати на певний стан речей. Тобто в зазначених рішеннях Європейський суд з прав людини установив, що наявність “правомірних (законних) очікувань” є передумовою для відповідного захисту. У свою чергу умовою наявності “правомірних очікувань” у розумінні практики Європейського суду з прав людини є достатні законні підстави. Інакше кажучи, “правомірні (законні) очікування” – це очікування можливості здійснення певного права як прямо гарантованого, так і опосередкованого, у разі якщо особа прямо не виключена з кола осіб, хто є носіями відповідного права. Згідно із ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається й діє принцип верховенства права. Складовою верховенства права є принцип правової визначеності, основу якого утворює ідея передбачуваності очікування суб`єктом відносин визначених правових наслідків (правового результату) своєї поведінки, яка відповідає наявним у суспільстві нормативним приписам. Про те, що принцип правової визначеності є складовою верховенства права, йдеться в рішенні Європейського суду з прав людини “Брумареску проти Румунії” від 28.11.1999 (п. 61) . Принцип правової визначеності вимагає ясності й однозначності правової норми та забезпечення того, щоб ситуації та правовідносини залишалися передбачуваними. Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Зокрема, в рішенні у справі “Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови” від 13.12.2001 Європейський суд з прав людини зазначив про те, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку (п. 109) . Стабільність правового регулювання проявляється в неприпустимості внесення довільних змін до діючої системи норм і є віддзеркаленням підтримання довіри громадян до законів та дій держави. Збереження розумної стабільності означає, серед іншого, обов`язок законодавця враховувати при зміні умов набуття права на отримання соціальних благ законні очікування, пов`язані із виконанням (повністю або частково) умов набуття такого права. Рівність усіх перед законом, що випливає із ч. 2 ст. 21 Конституції України, впливає на регулювання всіх суспільних відносин. Дотримання цього принципу означає, зокрема, й безпідставну заборону без розумного виправдання запроваджувати різницю в правах осіб, які належать до однієї й тієї ж категорії (заборону відмінного поводження з особами, які знаходяться в однакових чи споріднених ситуаціях) .
Рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Згідно із положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів) , що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ознаками судових доказів є їх належність, допустимість, достовірність і достатність.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів) , який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) .
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (допустимість доказів) .
Достовірність доказів – це їх якість, точність і правильність відображення обставин, що входять у предмет доказування, а достатність – це сукупність доказів, яка дозволяє вирішити справу.
Отже, в даному випадку заявлені позивачкою вимоги відповідають ефективному способу захисту порушених прав, а їх задоволення призведе до поновлення цих прав.
Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року) .
Таким чином, суд дійшов висновку про те, що цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Сумської міської ради, треті особи: Сумська міська державна нотаріальна контора, виконавчий комітет Сумської міської ради в особі Управління “Центр надання адміністративних послуг у місті Суми” про визнання права власності на спадкове майно та про скасування реєстрації права власності на нерухоме майно, слід задовольнити частково. Слід скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на 20/100 частин жилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровану 03.10.2002 на підставі договору дарування від 18.10.2000 № 1165, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Долгальовою Л. В. та записану у реєстрову книгу № 141 за реєстровим номером 1834. Слід визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 8/200 частин жилого будинку (літ. А-1 з жилою прибудовою літ. А2-1, прибудовою літ. а2, підвалом літ. п/д) , загальною площею 113,1 м ? , жилою площею 68,7 м ? , з відповідною частиною господарських будівель та споруд (кухня літ. З, навіс літ. И, сарай літ. К, теплиця літ. Л, навіс літ. Н, гараж літ. О, душ літ. П, навіс літ. Р, огорожі № 1, 4, огорожі № 7-10, замощення літ. І) , розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3105409859080, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Слід визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 8/200 частин жилого будинку (літ. А-1 з жилою прибудовою літ. А2-1, прибудовою літ. а2, підвалом літ. п/д, загальною площею 113,1 м ? , жилою площею 68,7 м ? , з відповідною частиною господарських будівель та споруд (кухня літ. З, навіс літ. И, сарай літ. К, теплиця літ. Л, навіс літ. Н, гараж літ. О, душ літ. П, навіс літ. Р, огорожі № 1, 4, огорожі № 7-10, замощення літ. І) , розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3105409859080, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , спадкоємця ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , який прийняв спадщину, але не оформив спадкових прав.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 259, 265, 267, 268, 272 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Сумської міської ради, треті особи: Сумська міська державна нотаріальна контора, виконавчий комітет Сумської міської ради в особі Управління “Центр надання адміністративних послуг у місті Суми” про визнання права власності на спадкове майно та про скасування реєстрації права власності на нерухоме майно, задовольнити частково.
Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на 20/100 частин жилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровану 03.10.2002 на підставі договору дарування від 18.10.2000 № 1165, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Долгальовою Л. В. та записану у реєстрову книгу № 141 за реєстровим номером 1834.
Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 8/200 частин жилого будинку (літ. А-1 з жилою прибудовою літ. А2-1, прибудовою літ. а2, підвалом літ. п/д) , загальною площею 113,1 м ? , жилою площею 68,7 м ? , з відповідною частиною господарських будівель та споруд (кухня літ. З, навіс літ. И, сарай літ. К, теплиця літ. Л, навіс літ. Н, гараж літ. О, душ літ. П, навіс літ. Р, огорожі № 1, 4, огорожі № 7-10, замощення літ. І) , розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3105409859080, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 8/200 частин жилого будинку (літ. А-1 з жилою прибудовою літ. А2-1, прибудовою літ. а2, підвалом літ. п/д, загальною площею 113,1 м ? , жилою площею 68,7 м ? , з відповідною частиною господарських будівель та споруд (кухня літ. З, навіс літ. И, сарай літ. К, теплиця літ. Л, навіс літ. Н, гараж літ. О, душ літ. П, навіс літ. Р, огорожі № 1, 4, огорожі № 7-10, замощення літ. І) , розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3105409859080, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , спадкоємця ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , який прийняв спадщину, але не оформив спадкових прав.
Рішення може бути оскаржене.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Головуючий:     Ігор БИЧКОВ