ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року 
м. Київ

cправа № 925/1539/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Рогач Л. І.,
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного підприємства "Континіум-Черкаси" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2026 (колегія суддів: Демидова А. М., Ходаківська І. П., Владимиренко С. В.) та ухвалу Господарського суду Черкаської області від 17.12.2025 (суддя Грачов В. М.)
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаська Виробничо-торгова компанія" про забезпечення позову у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаська Виробничо-торгова компанія" до Приватного підприємства "Континіум-Черкаси" про витребування із незаконного володіння нерухомого майна,
ВСТАНОВИВ:
Історія справи
1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Черкаська Виробничо-торгова компанія" (далі - ТОВ "Черкаська Виробничо-торгова компанія", позивач) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Приватного підприємства "Континіум-Черкаси" (далі - ПП "Континіум-Черкаси", відповідач) про витребування із незаконного володіння ПП "Континіум-Черкаси" на користь ТОВ "Черкаська Виробничо-торгова компанія" нерухоме майно - нежитлове приміщення, магазин "Кооператор" (літ. А-ІІ, пд), загальною площею 4 152,8 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, бульвар Шевченка, будинок 209, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2747082971080, номер об`єкта в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 344080.
2. Позовні вимоги мотивовано тим, що спірне майно вибуло з володіння позивача поза його волею внаслідок ланцюга фраудаторних правочинів за участю пов`язаних осіб, право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за відповідачем, правочини щодо його відчуження укладені з порушенням статей 3, 13, 92, 203, 232, 241 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статей 44, 45 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" та із заниженням реальної ринкової вартості спірного майна у десятки разів.
Короткий зміст і підстави заяви про забезпечення позову
3. Позивач звернувся до суду першої інстанції із заявою про забезпечення позову та просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:
- накладення арешту на нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення, магазин "Кооператор" (літ. А-ІІ, пд), загальною площею 4 152,8 кв. м, що розташоване за адресою: місто Черкаси, бульвар Шевченка, будинок 209, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2747082971080, номер об`єкта в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 344080, яке зареєстроване на праві власності за ПП "Континіум-Черкаси";
- заборони ПП "Континіум-Черкаси" та будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо відчуження, поділу, об`єднання, внесення до статутного капіталу юридичних осіб, передачі в іпотеку чи будь-якого іншого обтяження зазначеного об`єкта нерухомості нежитлового приміщення магазину "Кооператор" (літ. А-ІІ, пд), загальною площею 4 152,8 кв. м, що розташоване за адресою: місто Черкаси, бульвар Шевченка, будинок 209, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2747082971080;
- заборони ПП "Континіум-Черкаси", його посадовим особам, працівникам, підрядним організаціям та будь-яким іншим особам, які діють за дорученням або в інтересах відповідача, здійснювати щодо нежитлового приміщення магазину "Кооператор" (літ. А-ІІ, пд), загальною площею 4 152,8 кв. м, за адресою: місто Черкаси, бульвар Шевченка, будинок 209, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2747082971080, будь-які будівельні, реконструкційні, капітальні, перепланувальні, добудовчі чи демонтажні роботи, пов`язані зі зміною конструктивних елементів будівлі, її фасадів, несучих конструкцій, інженерних мереж, конфігурації та площі приміщень, поділом/об`єднанням об`єкта або зміною його функціонального призначення, крім виконання невідкладних робіт з усунення аварійних ситуацій, що не змінюють конструктивних елементів будівлі та не впливають на площу й конфігурацію приміщень;
- заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно, нотаріусам, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, акредитованим суб`єктам вчиняти будь-які реєстраційні дії (зокрема, але не виключно: реєстрацію права власності, перехід права власності, реєстрацію обтяжень, внесення змін до записів) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта: нежитлове приміщення, магазин "Кооператор" (літ. А-ІІ, пд), загальною площею 4 152,8 кв. м, що розташоване за адресою: Черкаська область, місто Черкаси, бульвар Шевченка, будинок 209, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2747082971080.
4. Заява про вжиття заходів забезпечення позову обґрунтована тим, що спірне майно неодноразово відчужувалося у короткі проміжки часу між пов`язаними особами. Спочатку - за договором купівлі-продажу з грубо заниженою ціною та відстроченням оплати, потім - за безоплатним договором дарування, а надалі - шляхом внесення до статутного капіталу нового підприємства, діяльність якого безпосередньо пов`язана з управлінням та експлуатацією нерухомості. Така поведінка свідчить про готовність та здатність учасників схеми оперативно змінювати формальних власників майна залежно від процесуальної ситуації. У випадку дізнання про подання позову та цієї заяви відповідач як професійний учасник ринку нерухомості та будівництва може так само швидко відчужити майно на користь третіх осіб, передати його в забезпечення, здійснити поділ/об`єднання об`єкта для ускладнення його ідентифікації в реєстрі або ініціювати масштабну реконструкцію й перепланування магазину "Кооператор", тому заявник просив суд вжити запропоновані ним заходи забезпечення позову.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції та постанови апеляційної інстанції 
5. Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 17.12.2025, яка залишена без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2026, заяву ТОВ "Черкаська Виробничо-торгова компанія" про забезпечення позову - задоволено.
6. Судові рішення попередніх інстанції мотивовані тим, що заявлені ТОВ "Черкаська Виробничо-торгова компанія" заходи забезпечення позову відповідають вимогам, на забезпечення яких вони вживаються, оскільки предметом заборони є лише арешт та заборона відповідачу та органам і суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав згідно із Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", вчиняти будь-які дії щодо розпорядження та реєстрації права користування стосовно нежитлового приміщення магазину "Кооператор" (літ. А-ІІ, пд), загальною площею 4 152,8 кв. м, що розташоване за адресою: місто Черкаси, бульвар Шевченка, будинок 209, вимога про витребування якого складає предмет даного спору, а невжиття запропонованих позивачем заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся у даному спорі до господарського суду.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
7. ПП "Континіум-Черкаси" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.
8. Суд касаційної інстанції відкрив касаційне провадження у цій справі на підставі абзацу 2 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). 
9. У касаційній скарзі ПП "Континіум-Черкаси" зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій не взято до уваги те, що спір у цій справі створено штучно через незгоду управителя корпоративних прав позивача - ОСОБА_1 із тим, яким чином розпорядився своїм майном її батько, тому всі доводи та міркування є надуманими та не підтвердженими належними та допустимими доказами.
10. На думку скаржника вжиті судом заходи забезпечення позову не є достатньо обґрунтованими, не відповідають вимогам процесуального законодавства, зокрема, щодо адекватності, співмірності, збалансованості інтересів сторін, доведеності обставин реальної загрози ефективному захисту порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача у разі невжиття судом заявлених заходів забезпечення позову. Судові рішення, які оскаржуються, ухвалені з порушенням вимог ст.ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову підлягають скасуванню, а у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.
Узагальнений виклад позицій інших учасників справи
11. Від ТОВ "Черкаська Виробничо-торгова компанія" до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому воно зазначило, що касаційна скарга не містить належних доводів про неправильне застосування судами норм процесуального права саме в аспекті забезпечення позову. Натомість її зміст свідчить про спробу перенести в площину касаційного перегляду дискусію про обставини справи по суті, правову кваліфікацію спірних правочинів, повноваження осіб, через яких діє позивач, і значення інших проваджень. Такі доводи або виходять за межі предмета вирішення заяви про забезпечення позову, або фактично зводяться до вимоги про переоцінку фактичних даних, що прямо суперечить статті 300 ГПК України.
Позиція Верховного Суду
12. Згідно зі статтею 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 
13. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 
14. Перевіряючи правильність застосування судами попередніх інстанції норм права при ухваленні оскаржуваних судових рішень, Верховний Суд зазначає таке.
15. Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 ГПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
16. Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.
17. Згідно із пунктами 2, 4 частини першої статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.
18. Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому судових рішень і задоволених вимог позивача.
19. Водночас забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
20. При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості, адекватності та співмірності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.
21. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
22. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.
23. Крім того, заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності прав чи законних інтересів, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він просить накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
24. У постанові Верховного Суду від 09.09.2022 у справі № 904/7630/21 висловлено позицію, що під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні блокуватися господарська діяльність юридичної особи, порушуватися права осіб, що не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.
25. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 висловлено позицію про те, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.
26. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу. При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.
27. При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані в обґрунтування заяви докази та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. 
Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.07.2021 у справі № 914/2072/20.
28. При цьому законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.
29. Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови апеляційного господарського суду та ухвали місцевого господарського суду, приходячи до висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суди керувалися наступними встановленими обставинами.
30. Звертаючись до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, заявник стверджував, що з 2003 року він був власником нежитлового приміщення - магазину "Кооператор" (літ. А-ІІ, пд), загальною площею 4 152,8 кв. м, що знаходиться за адресою: місто Черкаси, бульвар Шевченка, будинок 209, яке було його ключовим ліквідним активом, що забезпечував основний дохід від орендної діяльності.
31. При цьому, суд першої інстанції, вирішуючи питання наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, взяв до уваги, що в межах розгляду справи № 02-18-03-11-05/2306 судом було враховано, що рішенням Господарського суду Черкаської області від 05.12.2002 у справі № 10/5202 зобов`язано виконавчий комітет Черкаської міської ради оформити право власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаська Виробничо-торгова компанія" на нерухоме майно - комплекс будівель, у тому числі приміщення магазину "Кооператор", розташоване на бул. Шевченка, 209, та видати свідоцтво про право власності на назване майно. Вказане рішення суду набрало законної сили, на підставі нього рішеннями Виконавчого комітету Черкаської міської ради № 105, 106, 107 від 26.02.2003 було оформлено право власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаська Виробничо-торгова компанія" на вказане нерухоме майно та видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 20.03.2003.
32. У заяві про вжиття заходів забезпечення позову заявник вказав, що укладенням 09.06.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Черкаська Виробничо-торгова компанія", від імені якого діяв виконавчий директор ОСОБА_2 за довіреністю, та єдиним засновником і директором Товариства - ОСОБА_3 , договору купівлі-продажу спірного майна право власності на майно перейшло до ОСОБА_3 за значно заниженою ціною - 168 000 грн, на умовах відстрочення оплати до 09.06.2026, без попередньої оплати, без нарахування відсотків та без будь-якого забезпечення виконання зобов`язань.
33. 23.11.2023 ОСОБА_3 передав спірне майно своїй дружині ОСОБА_4 , уклавши договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н. В., реєстровий № 10215.
34. 05.11.2024 ОСОБА_4 рішенням одноособового учасника (власника) № 1 Приватного підприємства "Континіум-Черкаси" створила Приватне підприємство "Континіум-Черкаси", затвердила статут підприємства, визначила суму статного капіталу (частки) в розмірі 300 000 грн, визначила основні його види діяльності, призначила директором підприємства Хомідова Р. В.
35. 13.11.2024 Каленчук Т.В. рішенням одноособового учасника (власника) № 1 Приватного підприємства "Континіум-Черкаси" внесла в статутний капітал Підприємства суму в розмірі 300 000 грн шляхом внесення учасником Підприємства вкладу у виді права власності на об`єкти нерухомого майна, в тому числі нежиле приміщення, магазин "Кооператор", що знаходиться за адресою: Черкаська область, місто Черкаси, бульвар Шевченка, будинок 209, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2747082971080, та передала право власності на нерухоме майно Приватному підприємству "Континіум-Черкаси" в день підписання цього рішення.
36. Того ж дня сторонами підписано акт приймання-передачі майнового права (нерухомого майна) до статутного капіталу Приватного підприємства "Континіум-Черкаси".
37. Позивач в обґрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення позову зазначив, що спірне майно є великим комерційним об`єктом у центральній частині м. Черкаси, що приносив позивачу стабільний дохід від оренди. Відчуження більше ніж 4 тисяч кв. м комерційної нерухомості за символічною ціною 168 000 грн при тому, що оплата за договором фактично відсутня (лише відстрочене зобов`язання до 2026 року), є економічно невигідним та позбавленим розумної господарської мети для Товариства. Подальше безоплатне дарування майна дружині первісного набувача, а згодом внесення його до статутного капіталу нового, контрольованого тією ж особою, підприємства із заниженням вартості до 50 000 грн, свідчить про використання фраудаторної схеми. Її єдиною реальною метою є виведення єдиного ліквідного активу з майнової сфери позивача та ускладнення його подальшого повернення законному власнику. Крім того, директор відповідача Хомідов Р.В. є одночасно керівником та/або засновником низки підприємств, зареєстрованих у місті Черкаси, основними та додатковими видами економічної діяльності яких є організація будівництва будівель, будівництво житлових і нежитлових будівель, інші роботи із завершення будівництва, а також надання в оренду й експлуатація власного чи орендованого нерухомого майна та має фактичні можливості оперативно ініціювати проєктування, залучення підрядників і початок будівельних робіт щодо об`єктів нерухомості, що перебувають у їх володінні або під контролем, про що і вказує публікація новинного ресурсу, долучена до заяви. Відтак, з метою захисту інтересів позивача, актуальності даного позову заявник просив суд вжити запропоновані ним заходи забезпечення позову.
38. Суди попередніх інстанцій зауважували, що в даному випадку метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
39. Під час вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.
40. Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що в даному випадку застосування названих заходів забезпечення позову не порушить прав та охоронюваних законом інтересів відповідача у справі, а лише запровадить тимчасові обмеження, існування яких забезпечить реальне виконання рішення суду в разі задоволення позову.
41. Отже, висновок судів попередніх інстанцій про співмірність вжитих заходів є правильним. Негативні наслідки для відповідача зводяться до тимчасових обмежень у розпорядженні саме тим майном, яке є предметом позову. Натомість невжиття таких заходів створює ризик відчуження, обтяження, поділу, перебудови чи реєстраційної трансформації спірного об`єкта, що може суттєво ускладнити або взагалі зробити неефективним поновлення права в разі задоволення віндикаційного позову. За таких умов висновки місцевого та апеляційного господарських судів повністю відповідають статтям 136, 137 ГПК України.
42. Посилання скаржника на постанову Касаційного господарського суду від 29.07.2025 у справі № 909/56/24 також не змінює правової оцінки. Із наведеної правової позиції випливає, що управління спадщиною має характер строкового повноваження спеціального призначення, дії управителя мають бути спрямовані на збереження спадщини, а саме управління спадщиною не є тотожним праву власності та праву на управління товариством. Однак з цього не випливає загальний і безумовний висновок про відсутність у позивача права на звернення до суду або про автоматичну незаконність будь-яких процесуальних дій, спрямованих на збереження активу товариства.
43. Крім того посилання скаржника на справу № 544/1116/22 не охоплює всієї позовної конструкції у даній справі. Із матеріалів позову та мотивів оскаржуваних рішень вбачається, що позивач обґрунтовує свої вимоги не лише посиланням на фраудаторність як окрему теоретичну конструкцію, а й доводами про порушення корпоративних повноважень, інтересів товариства, відсутність належної господарської мети правочину та вибуття майна з володіння Товариства всупереч його інтересам. Отже, сама по собі цитата із постанови у справі № 544/1116/22 не дає відповіді на питання, чи існує у цій справі ризик подальшого розпорядження спірним майном до вирішення спору по суті. Саме це питання є центральним для вирішення заяви про забезпечення позову, і саме на нього суди попередніх інстанцій, на підставі власної оцінки доказів, дали належну відповідь.
44. При розгляді заяви про забезпечення позову суди врахували хронологію переходів права на спірний об`єкт: відчуження 09.06.2023 за ціною 168 000 грн із відстроченням оплати до 09.06.2026 без попередньої оплати, без нарахування відсотків і без забезпечення виконання зобов`язань; подальше дарування 23.11.2023; створення 05.11.2024 ПП "Континіум-Черкаси"; внесення спірного майна 13.11.2024 до статутного капіталу цього підприємства. Саме ця встановлена судами послідовність дій була покладена в основу висновку про наявність ризику подальшого розпорядження предметом спору. Тому посилання скаржника на практику Верховного Суду щодо меж застосування конструкції фраудаторного правочину не спростовує ні наявності спору, ні зв`язку між заходами забезпечення та предметом позову, ні ризику утруднення ефективного захисту. 
45. Отже, безпідставними є доводи скаржника про неврахування судами попередніх інстанцій вказаних постанов Верховного Суду при розгляді даної справи, оскільки вони не є судовим рішенням, прийнятим у подібних правовідносинах щодо співмірності заходів забезпечення позову у цій справі.
46. Інші доводи касаційної скарги підставами касаційного оскарження не обґрунтовані, а тому касаційним судом не розглядаються.
47. За таких обставин, перевіривши застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та в межах наведених у касаційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд зазначає про необґрунтованість скарги та про відсутність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
48. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.
49. За змістом частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судові витрати 
50. Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Приватного підприємства "Континіум-Черкаси" залишити без задоволення.
2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2026 та ухвалу Господарського суду Черкаської області від 17.12.2025 у справі № 925/1539/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Суддя Є. В. Краснов

Суддя Г. М. Мачульський 

Суддя Л. І. Рогач