ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
19.05.2026	Справа № 917/2385/25	

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В. розглянувши матеріали справи 

за позовом Приватного підприємства «Венкрас Авто»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Земля Хлібна»
про стягнення 1082882,00 грн

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2025 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Приватного підприємства «Венкрас Авто» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Земля Хлібна» про стягнення 1082882,00 грн.
Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 15.01.2026 року постановлено передати справу №917/2385/25 за підсудністю до Господарського суду міста Києва.
Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.02.2026 матеріали справи №917/2385/25 надійшли на розгляд до судді Маринченко Я.В.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.03.2026 року прийнято справу №917/2385/25 до провадження та розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Визначено відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали, для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив. Визначено позивачу строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання.
Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем власних зобов`язань з оплати послуг по перевезенню вантажу на підставі Договору про надання послуг з перевезення вантажів №0408-1 від 04.08.2025 року, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 1009232 грн, яку позивач просить суд стягнути. Окрім того, позивачем нараховано та заявлено до стягнення інфляційні втрати у розмірі 17200 грн та 3% річних у розмірі 5090 грн, пеню у розмірі 51360 грн.
Відповідач заперечує проти позову, оскільки вважає розрахунок інфляційних втрат арифметично невірним, а нараховану пеню - неспівмірною та такою, що підлягає зменшенню через часткове добровільне погашення боргу та зміну керівництва компанії. Крім того, ТОВ «Земля Хлібна» наголошує на неможливості підтвердити реальність надання послуг і точний розмір заборгованості на даний момент, оскільки новопризначений директор ще не отримав від попередника первинну бухгалтерську документацію та повний доступ до банківських рахунків для перевірки фінансових операцій.
Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 04.08.2025 між ТОВ «Земля Хлібна» (далі - Замовник) та ПП «Венкрас Авто» (далі- Перевізник) було укладено Договір про надання послуг з перевезення вантажів №0408-1. Факт укладення правочину підтверджується підписами уповноважених представників та відбитками печаток обох сторін.
Цей Договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами та діє до « 31» грудня 2025 року. (п.7.1. Договору)
Згідно з пунктом 1 Додатка до Договору, сторони встановили договірну ціну перевезення однієї тони вантажу в розмірі 14 000,00 грн з урахуванням ПДВ.
Відповідно до п. 1.1. Договору передбачено, що в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Перевізник бере на себе зобов`язання доставити автомобільний транспорт довірений йому Замовником вантаж з місця відправлення до пункту призначення і видати вантаж Вантажоодержувачу. Замовник бере на себе зобов`язання сплатити за перевезення вантажу обумовлену плату.
Відповідно до п.п. 2.2.1 Договору передбачено, що перевізник зобов`язується забезпечити подачу транспортного засобу за узгодженою адресою під завантаження в узгоджені Сторонами строки, і в стані, придатному для автомобільних перевезень довіреного вантажу з урахуванням норм законодавства України.
Сторони погодили п. 3.3. Договору, що Замовник після надання послуг перевезення вантажу, складає та надає Замовнику на підписання акт приймання-передачі наданих послуг, у двох екземплярах, по одному для кожної зі Сторін. Замовник зобов`язується підписати наданий йому акт приймання-передачі наданих послуг або надати мотивовану відмову від його підписання протягом 4-х днів з моменту отримання акту від Виконавця. У разі не підписання акту приймання-передачі наданих послуг та ненадання мотивувальної відмови в зазначений строк, акт приймання-передачі наданих послуг здійснюється Сторонами кожні два календарні тижні якщо протягом попередніх до цього двох календарних тижнів було здійснено хоча б одне перевезення вантажу.
Акт приймання-передачі наданих послуг формуються на основі даних, звірених показами обладнання GPS-моніторингу, якщо Сторони не домовились про інше.
Відповідно до п.п. 2.1.1 Договору передбачено, що замовник зобов`язується своєчасно та в повному обсязі сплачувати Перевізнику погоджену вартість послуг.
Відповідно до п. 3.2. Договору сторони погодили, що розрахунки за договором проводяться у національній валюті України - гривні. Розрахунки за Договором здійснюються у безготівковій формі шляхом переведення коштів з рахункового рахунку Замовника на розрахунковий рахунок Перевізника , протягом тридцяти банківських днів після підписання сторонами Акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг).
Відповідно до п. 3.4. Договору передбачено, що остаточний розрахунок обсягів перевезень за цим Договором визначається за даними всіх товаро-транспортних накладних, які будуть оформлені Сторонами за цим Договором протягом строку його дії.
Статтею 50 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо). Істотними умовами договору є: найменування та місцезнаходження сторін; найменування та кількість вантажу, його пакування; умови та термін перевезення; місце та час навантаження і розвантаження; вартість перевезення; інші умови, узгоджені сторонами.
Частиною першою ст. 908 ЦК України передбачено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.
Згідно з частиною першою ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу (частини друга-четверта ст. 909 ЦК України).
На виконання умов договору позивачем було надано послугу з перевезення вантажів за період з серпня по вересень 2025 рік, що підтверджується актами-приймання наданих послуг № 391 від 26.08.2025 року на суму 136 556,00 грн; № 392 від 27.08.2025року на суму 69328,00 грн; № 393 від 28.08.2025 року на суму 64 680,00 грн; № 394 від 29.08.2025 року на суму 242 452,00 грн; № 395 від 30.08.2025 року на суму 177 408,00 грн; № 396 від 31.08.2025 року на суму 178 808,00 грн; № 408 від 01.09.2025 року на суму 138 264,00 грн; № 409 від 02.09.2025 року на суму 36 904,00 грн; № 426 від 02.09.2025 року на суму 33 768,00 грн; № 429 від 03.09.2025 року на суму 68 152,00 грн; № 430 від 04.09.2025 року на суму 68 796,00 грн. Загальна сума наданих послуг перевезень становить 1215116,00 грн.
Відповідач виконав зобов`язання лише частково, сплативши 205884,00 грн згідно з довідкою фінансової установи від 29.12.2025. Направлена Позивачем претензія (вих. №12/12 від 12.12.2025) з вимогою погасити залишок боргу в розмірі 1009323,00 грн була залишена Відповідачем без відповіді та виконання.
Згідно ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Отже, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується неналежне виконання відповідачем зобов`язань за Договором щодо сплати позивачу 109232,00 грн, у зв`язку з чим наявні підстави для стягнення з відповідача зазначеної заборгованості.
Окрім того, позивач просив стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 17200 грн та 3% річних у розмірі 5090 грн, пеню у розмірі 51360 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до умов п. 4.3 Договору сторони погодили, що у випадку затримки оплати за перевезення вантажу, Замовник виплачує Перевізнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу. 
Перевіривши надані позивачем розрахунки інфляційних втрат та 3% річних, пені, судом встановлено, що надані розрахунки містить арифметичні неточності.
Здійснивши власні розрахунки інфляційних втрат, 3% річних та пені, враховуючи межі заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних у розмірі 5090,00 грн та інфляційні втрати у розмірі 13960,65 грн, пеню у розмірі 51360,00 грн.
Щодо клопотання відповідача про зменшення пені до 10000,00 грн.
За доводами відповідача, зазначений позивачем обсяг відповідальності не є розумним з огляду на непропорційність наслідкам. Крім того, відповідач наполягає, що позивач не зазнав збитків, в зв`язку з простроченням відповідача.
За ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Правовий аналіз зазначених приписів свідчить про те, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов та на розсуд суду.
За змістом наведеної вище норми, зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу та розмір, до якого підлягає зменшенню. При цьому, відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.
Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 26.09.2019 у справі № 922/3613/18, від 08.05.2018 у справі №924/709/17.
При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
Суд зазначає, що позивач і відповідач є господарюючими суб`єктами і вони несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. Зменшення (за клопотанням сторони) заявлених до стягнення штрафних санкцій, які нараховуються за неналежне виконання стороною зобов`язань, кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно зі статтею 74 Господарського процесуального кодексу України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту, на підставі належних і допустимих доказів.
Відповідачем не надано до матеріалів справи доказів виняткових обставин для зменшення розміру пені.
За таких умов, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про зменшення пені до 10000, 00 грн.
Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З урахуванням положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати на сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, з урахуванням коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору за подання до суду процесуальних документів в електронній формі.
Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд - 

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Земля Хлібна» (03150, м. Київ, вул. Ділова, буд. 4, офіс 1, ідентифікаційний код: 44928367) на користь Приватного підприємства «Венкрас Авто» (37800, Полтавська обл., м. Хорол, вул. Шевченка, буд. 72, корпус А, кв. 2, ідентифікаційний код: 45068509) суму основного боргу у розмірі 1009232 (один мільйон дев`ять тисяч двісті тридцять дві) грн 00 коп., 3% річних у розмірі 5090 (п`ять тисяч дев`яносто) грн 00 коп., інфляційні втрати у розмірі 13960 (тринадцять тисяч дев`ятсот шістдесят) грн 65 коп., пеню у розмірі 51360 (п`ятдесят одна тисячі триста шістдесят) грн 00 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 12916 (дванадцять тисяч дев`ятсот шістнадцять) грн 97 коп.
В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено: 19.05.2026.

Суддя Я.В. Маринченко