Справа № 346/4993/25
Провадження № 2/346/400/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

29 травня 2026 р.	м. Коломия 	

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючої судді Третьякової І.В.,
за участю:
секретаря судових засідань Гжибовського А.А.,
представника позивача – Сончак С.Р., 
третьої особи – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия Івано-Франківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Отинійської селищної ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, - 
У С Т А Н О В И В:
29.09.2025р. Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Отинійської селищної ради звернувся до суду з позовом, в якому просив позбавити відповідачів батьківських прав відносно їхнього малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановити опіку над малолітнім ОСОБА_5 , призначивши його опікуном ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на обліку Служби у справах дітей Отинійської селищної ради перебуває малолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка згідно з актами обстеження та на підставі відповідних документів, перебуває у складних життєвих обставинах з 07.07.2025 року. Підставою для взяття на облік с ухилення батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_7 від виконання батьківських обов?язків. З моменту народження дитини було зафіксовано випадки небезпечної поведінки матері, яка відмовлялася від лікування у стаціонарі попри наявність відкритої форми туберкульозу, а також ухиляння від ізоляції новонародженого, чим порушувались основні принципи охорони здоров?я дитини відповідно до ст. 6 Закону України «Про охорону дитинства». Згодом батько дитини - ОСОБА_3 , забрав сина з пологового будинку, але не забезпечив належних умов проживання: житло було без опалення, належним чином не утримувалось. Батьки неодноразово ухилялися від лікування та профілактики дитини, відмовлялись від медичних рекомендацій. Повторне втручання Служби у справах дітей призвело до тимчасового проходження лікування, але надалі батьки знову почали ігнорувати потреби дитини. 23.04.2025 до Служби звернулась бабуся дитини — ОСОБА_6 , яка є опікуном іншої дитини, щодо якої матір ОСОБА_2 вже була позбавлена батьківських прав. Бабуся повідомила, що її донька ОСОБА_2 вживає наркотики та алкоголь, веде аморальний спосіб життя. Комісійним обстеженням 25.04.2025 року встановлено: незадовільні побутові умови; вживання психотропних речовин; систематичне нехтування потребами дитини; відсутність працевлаштування батьків; відсутність неналежного догляду та контролю за станом здоров`я малолітньої дитини. Позивач вважає, що поведінка обох батьків становить реальну загрозу здоров`ю та розвитку дитини, що суперечить її найкращим інтересам. Оскільки відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків, ведуть аморальний спосіб життя, мати раніше позбавлена батьківських прав щодо інших дітей, орган опіки та піклування вбачає необхідність в позбавленні  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і відносно малолітнього ОСОБА_5 .
Відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Процесуальні дії суду.
Ухвалою від 20.10.2025р. у справі відкрито загальне провадження та призначено підготовче засідання з викликом сторін. 
Ухвалою від 10.12.2025р. підготовче провадження закрито, призначено справу за позовом Органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Отинійської селищної ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав до судового розгляду по суті.

Розгляд справи.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_8 позовні вимоги підтримала та пояснила, що з липня 2025р. і до теперішнього часу дитина перебуває на обліку Служби, так як батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Після народження дитини відповідачку було обстежено і діагностовано туберкульоз легені і рекомендований стаціонарне лікування. Мати дитини, ОСОБА_2 , спочатку відмовилась від лікування, але через деякий час пройшла його разом з дитиною. Батько, ОСОБА_3 , пройшов обстеження і йому було дозволено забрати дитину з пологового будинку. Під час обстеження умов проживання дитини встановлено, що в помешканні опалення в неналежному стані і зобов`язано ОСОБА_3 забезпечити опалення в будинку. В квітні 2025р. бабуся дитини, ОСОБА_6 звернулася до Служби та повідомила про неналежне здійснення батьківських обов`язків її донькою ОСОБА_2 та співмешканцем ОСОБА_3 . Відвідуванням комісії було встановлено, що на території домоволодіння багато сміття, будинок не прибраний, брудний, без ремонту, відсутні елементарні умови: опалення, електрика, плита для приготування їжі стоїть на підлозі. На зауваження відповідачі не реагували. Протягом наступних 6 місяців 1-2 рази на місяць комісія відвідувала помешкання відповідачів, але останні за місцем проживання були відсутні. Дитина майже весь цей час перебувала у бабусі, яка повністю утримувала дитину, виховувала, лікувала. За вказаних обставин, просила позбавити відповідачів батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_5 , встановити над дитиною опіку та призначити його опікуном бабусю ОСОБА_4 .

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судові засідання не з`являлися, причини неявки суду не повідомляли. Клопотань про відкладення розгляду справи або розгляд справи за їхньої відсутності до суду не подавали. Про дату, час і місце судового засідання були повідомлені своєчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.
Згідно ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. 
Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 223, 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідачів і ухвалює заочне рішення, проти чого представник позивача в судовому засіданні не заперечував.
Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_9 є її рідною донькою. ОСОБА_10 зловживає алкогольними напоями через що між ними відбуваються конфлікти та суперечки. В серпні 2024р. у неї народився син ОСОБА_11 . Після народження дитини, вона не припинила вживали спиртні напої та продовжила свій звичний спосіб життя. Донька проживає разом зі співмешканцем ОСОБА_3 , який є батьком дитини, а також зі своїм дідусем та дядьком. Побутові умови в їхньому помешканні не облаштовані, в будинку брудно, антисанітарія, таргани. Своєю дитиною батьки не займаються, не працевлаштовані і працювати не бажають. ОСОБА_12 зателефонувала та сказала забрати у неї дитину інакше вона її повісить. ОСОБА_1 прийшла і забрала хлопчика до себе. З того часу мати дитину не бажала бачити, хоча приходила за продуктами харчування. Дитина свою матір боїться. Грошової допомоги на утримання сина відповідачі не надають. Один раз ОСОБА_10 передала упаковку каші, але хлопчик ту кашу їсти не захотів. Зазначила, що погоджується бути опікуном  ОСОБА_5 , який є її рідним онуком. Також вказала, що в жовтні 2025 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_13 та змінила прізвище з ОСОБА_14 на ОСОБА_15 . Її чоловік обізнаний що вона може бути опікуном і не заперечує проти цього, оскільки дуже любить онука. Також зазначила, що являється опікуном іншої дитини своєї доньки ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо якої відповідачка також позбавлена батьківських прав. 
Дослідивши матеріали справи та оцінивши представлені докази, суд прийшов до наступного висновку. 

Фактичні обставини справи.
Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 27.02.2024р. ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительку АДРЕСА_1 , позбавлено батьківських прав відносно малолітньої дочки – ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки с. Виноград Коломийського району Івано-Франківської області. Встановлено опіку над малолітньою ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та призначити її опікуном ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зазначені батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . 
Зі змісту листа КНП «Івано-Франківський обласний перинатальний центр» Івано-Франківської обласної ради від 27.08.2024р. № 13/398-21, адресованого декільком органам в тому числі і начальнику ССД Отинійської селищної ради вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_8 в даному закладі ОСОБА_2 народила хлопчика. Під час обстеження у матері діагностовано ЛПП ТБ правої легені (інфільтративний) з відсівом в ліву легеню Д+МБТ+М-МП+риф-К в роботі гісто. Лікарем фтизіатром рекомендовано скерувати ОСОБА_2 на стаціонарне лікування у фтизіатричне відділення за направленням сімейного лікаря; ізолювати новонароджену дитину від контакту з матір`ю до моменту отримання ОСОБА_2 специфічної терапії; сімейному лікарю провести рентгенологічне обстеження родичів та контактних осіб, які проживають за вказаною адресою. Однак, мати відмовляється від стаціонарного лікування. Враховуючи, що дане захворювання передається повітряно-крапельним шляхом і є вкрай небезпечним для новонародженої дитини, що може загрожувати життю та здоров`ю дитини, інших пацієнтів, просили посприяти у виконанні призначення лікаря фтизіатра та здійснити супровід даної родини з метою запобігання поширенню інфекційного захворювання згідно чинного законодавства України. Недотримання рекомендацій лікаря загрожує життю та здоров`ю дитини, пацієнтам КНП «ФІ ОПЦ ОР», в тому числі вагітним, роділлям та породіллям, медичного персоналу закладу вцілому, а також негативно вплинули на епідеміологічну ситуацію в Івано-Франківській області. 
В підтвердження виявленого у ОСОБА_2 діагнозу надано консультативну довідку лікаря фтизіатра. 
Згідно Витягів з реєстру Отинійської територіальної громади, ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . 
В акті обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї від 10.09.2024р. вказано, що ОСОБА_2 проживає разом з співмешканцем ОСОБА_3 та новонародженим сином ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_8 в АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 не працює. Комісія встановила, що матеріально-побутові умови проживання в сім`ї в межах норми. Комісія звернула увагу, що опалювальна груба в неналежному стані. Батько дитини пообіцяв, що до опалювального сезону зробить нову. 
23.04.2025р. ОСОБА_6 звернулася до начальника Служби у справах дітей з заявою, в якій зазначила, що її донька ОСОБА_2 зловживає алкоголем і наркотичними речовинами, не доглядає за своєю дитиною, дитину залишає на старенького дідуся і сторонніх осіб, веде аморальний спосіб життя. Просила вжити необхідні заходи в інтересах малолітньої дитини. 
Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї від 30.04.2025р. вбачається, що за адресою проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а також їхньої малолітньої дитини в АДРЕСА_1 , на момент перевірки матеріально-побутові умови проживання незадовільні, будинок потребує ремонту, прибирання. Територія навколо будинку небезпечна для дитини. Матір і батька зобов`язано пройти нарколога. 
В підтвердження відомостей, зазначених в акті, до матеріалів справи також долучені світлини з помешкання відповідачів, з яких візуально вбачається, що в будинку безлад, речі розкидані, в помешканні не прибраний одяг, не митий посуд, залишки їжі та багато сміття, на подвір`ї не прибрано, багато металобрухту. 
Згідно акту оцінки потреб сім`ї/особи ОСОБА_5 харчується добре, вага, зріст відповідають віку, одяг відповідає сезону, ознаки СЖО відсутні. Проте, на момент оцінювання в домі не було приготовленої їжі, окрім молочної суміші, соку та кукурудзяних паличок. Помешкання та територія навколо будинку не є безпечними для дитини, будинок не провітрений, відчувається неприємний запах, санітарно-гігієнічні норми не дотримуються.
У висновку оцінки потреб сім`ї зазначено, що за результатами оцінювання потреб в сім`ї ОСОБА_2 та ОСОБА_3 встановлено наявність складних життєвих обставин. Основними ознаками та чинниками, що спричиняють СЖО є неналежне виконання батьківських обов`язків. Потреби дитини задовольняються частково. Батькам надано один місяць на виправлення. 
В акті обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї від 13.06.2025р. вказано, що на момент перевірки двері в будинку були зачинені, вдома нікого не було. По телефону відповідач повідомила, що її дитина перебуває в бабусі ОСОБА_6 . 
Наказом від 07.07.2025р. №16/11-28 вирішено взяти на облік служби у справах дітей Отинійської селищної ради дитину ОСОБА_5 , яка опинилась в складних життєвих обставинах. 
Як слідує з обліково-статистичної картки дитини № НОМЕР_3 , на підставі наказу служби у справах дітей Отинійської селищної ради від 07.07.2025р. № 16/11-28, ОСОБА_5 був взятий на облік, як дитина, яка опинилась в складних життєвих обставинах. Причиною взяття на облік вказано – ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків. 
В акті обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї від 25.07.2025р. вказано, що на момент перевірки ОСОБА_20 із її сином вдома не було. Зі слів дідуся ОСОБА_21 , який проживає разом із ними, ОСОБА_10 з дитиною поїхали в м. Івано-Франківськ. 
В акті обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї від 21.08.2025р. також вказано, що на момент перевірки ОСОБА_20 та її сина дома не було. Зі слів ОСОБА_22 дитина перебуває у бабусі ОСОБА_6 
14.08.2025р. ОСОБА_2 відмовилася від госпіталізації про що вказала в своїй письмовій відмові. 
Витягом з протоколу №9 засідання комісії з питань захисту прав дитини від 16.09.2025р. підтверджується прийняття рішення подати до Коломийського міськрайонного суду позовну заяву про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо їхньої малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
У висновку органу опіки та піклування зазначено, що після отримання повідомлення  ОСОБА_6 було здійснено виїзд у сім?ю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Комісія встановила, що матеріально-побутові умови проживання сім`ї незадовільні, будинок потребував прибирання та ремонту. Батько дитини мав збуджений стан і фізично було помітно, що його трусить, на запитання працівника ССД чи він хворий, той відповів, що пробував «фєн», тобто психотропний, сильнодіючий наркотик амфетамінового ряду. В матері видимих ознак алкогольного чи наркотичного, сп?яніння не виявлено. Обох батьків зобов?язали пройти нарколога. Повідомлено про неналежне виконання батьківських обов?язків та попереджено про відповідальність. Надалі ні батько, ні мати не дослухалися до рекомендацій, нарколога не пройшли, батько не працював, в домі кожного разу коли приходила Комісія оселя була неприбраною, ремонти ніхто не розпочинав. Час від часу батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 віддавали свого сина на кілька днів до бабусі ОСОБА_6 , та неодноразова зверталася до сімейного лікаря, коли дитина хворіла і самотужки лікувала онука без допомоги батьків дитини. За таких обставин, орган опіки та піклування вважає, що поведінка обох батьків становить реальну загрозу здоров?ю та розвитку дитини, що суперечить її найкращим інтересам, а тому через ухилення їх від виконання батьківських обов?язків, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 доцільно позбавити батьківських прав. 
17 вересня 2025р. Виконавчим комітетом Отинійської селищної ради був затверджений висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 стосовно малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановлено опікуном над дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 жительку АДРЕСА_1 . 
04 жовтня 2025 року ОСОБА_6 зареєструвала шлюб з ОСОБА_13 та змінила своє прізвище на ОСОБА_15 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 . 
Наказом головного спеціаліста ССД Отинійської селищної ради від 22.10.2025р. №30/11-28 ОСОБА_5 влаштовано у сім`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 жительки АДРЕСА_1 до подальшого прийняття рішення щодо влаштування в сімейні форми виховання. 
В акті обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї від 26.02.2026р. №23, вказано що на момент перевірки домоволодіння ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , житлове приміщення перебуває в незадовільному санітарно-гігієнічному стані. У будинку наявні ознаки антисанітарії, речі зберігаються безсистемно, не на відведених для цього місцях. Шафа для зберігання одягу відсутня, натомість одяг і взуття зберігаються в холодильнику, який використовується не за призначенням. Стіни житлових приміщень не побілені, мають брудний та занедбаний вигляд. Кухонний посуд брудний, не помитий. Прибудинкова територія переобуває в занедбаному стані, на подвір`ї наявне побутове сміття (пляшки, одяг, інші відходи), а також металобрухт (ржавий метал), що створює потенційну небезпеку для життя та здоров`я дитини. Зазначені умови проживання не відповідають належним санітарним та побутовим вимогам, що свідчить про неналежне виконання батьками своїх обов`язків щодо створення безпечних та належних умов для проживання, виховання та розвитку дитини. На момент перевірки дитина була відсутня та перебувала у опікуна. Зазначені в акті обставини підтверджуються долученими до нього фотознімками, зробленими за адресою проживання відповідачів. 
В характеристиках, наданих старостою Воронського старостинського округу від 19.02.2026р., вказано, що ОСОБА_23 зареєстрований в АДРЕСА_2 . За характером емоційний, дещо конфліктний, ніде не працює. Скарг на його поведінку не поступало. 
В характеристиці на ОСОБА_2 вказано, що вона проживає в цивільному шлюбі з ОСОБА_3 . У громадських місцях ОСОБА_10 поводить себе визиваючи, мали місце неодноразові виклики поліції від родичів через вчинення нею бійок, не контрольовану агресію. 
В листі заступника начальника з превентивної діяльності Коломийського РВП ГУНП зазначено, що 10.04.2023р. відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 184 ч.1 КУпАП за результатами якого постановою суду її було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у виді штрафу. 03.05.2025р. відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП. 05.09.2025р. ОСОБА_3 було винесено терміновий заборонний припис, як кривднику за вчинення домашнього насильства психологічного характеру відносно ОСОБА_24 . Також зазначено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ведуть аморальний спосіб життя, зловживають алкогольними напоями, мають низький батьківський потенціал, що унеможливлює їх спільне проживання разом з малолітньою дитиною. 
Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_2 проходила стаціонарне лікування в КНП «Центр інфекційних захворювань Івано-Франківської облради» з 03.09.2024 по 12.09.2024р. з подальшим «Д» спостереженням та прийомом протитуберкульозних препаратів з 28.10.2024 по 05.02.2025р. з приводу: Інфільтративний tbc правої легені у фазі розпаду та відсіву в ліву легеню. Останні рентгенологічні дані від 26.11.2024 № 2313. Залишкові зміни туберкульозу легень. На протязі 2025 року за допомогою не зверталася та рентген обстеження не проходила. 
У виписці із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_5 зазначено, що він спостерігається в амбулаторії ЗП-СМ з моменту народження. Стаціонарне лікування в КНП «Коломийська інфекційна лікарня» КМР з 17.08.2025 по 20.08.2025р. з діагнозом: Кір, типова форма, середньої важкості. Гострий обструктивний бронхіт. Залізодефіцитна анемія легкого ступеня. Хлопчик по наполяганню батьків виписаний додому з покращенням загального стану, від подальшого лікування мама та тато категорично відмовилися. Бабуся зверталася з хлопчиком з приводу гострого респіраторного вірусного захворювання, гострий ларинготрахеїт з 19.02.2026 по 24.02.2026р., призначене лікування придбала. Хлопчик доглянутий, вага та зріст відповідають нормі. Умови проживання задовільні. 
Отже, з урахуванням вищевикладених обставин, позивач вважає, що відповідачі, як батьки, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків щодо свого малолітнього сина, що згідно п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України є підставою для позбавлення їх батьківських прав. 

Застосовані норми права.
У частині 1-2 статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Відповідно до частини першої статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
У статті 18 цієї Конвенції визначено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено статтею 7 СК України, згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.
Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини, у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР.
Відповідно до частин першої, другої статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
За положеннями статті 15 Закону України "Про охорону дитинства", дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.
При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (частина четверта статті 19 СК України).
Як визначено у пункті 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Тлумачення наведених положень статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
ЄСПЛ у справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58).
ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі "Мамчур проти України", заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі "М. С. проти України", заява № 2091/13).
Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім - права батьків.
Наведене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц та Верховним Судом у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 180/1954/19, від 13 листопада 2020 року у справі № 760/6835/18, від 09 листопада 2020 року у справі № 753/9433/17, від 02 листопада 2020 року у справі № 552/2947/19, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 300/908/17.
Судова практика у цій категорії справ є сталою, відмінність стосується лише фактичних обставин конкретної справи й доказування.

Мотиви, з яких виходить суд та його висновки. 
В даній справі судом встановлено, що на момент народження дитини ОСОБА_2 було діагностовано туберкульоз легень (відкрита форма) та лікарем фтизіатром рекомендовано скерувати ОСОБА_2 на стаціонарне лікування аби не наражати на небезпеку її дитину. Не дивлячись на рекомендації лікаря, відповідачка від лікування відмовилася та пройшла його лише у вересні 2024р., що підтверджується випискою з її медичної карти. Вказані обставини свідчать про відсутність піклування зі сторони матері про здоров`я своєї новонародженої дитини. Після проходження лікування, повернення додому та возз`єднання з сім`єю, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не тривалий час намагалися належним чином виконувати свої батьківські обов`язки під час їхнього проживання в с. Ворона, що було підтверджено актом обстеження від 10.09.2024р. та фототаблицею до нього. Проте після переїзду родини до с. Виноград, житлово-побутові умови проживання кардинальних негативних змін, що неодноразово було встановлено актами обстеження в яких відзначалися незадовільні та антисанітарні умови проживання, потреба будинку в ремонті та прибиранні. Також з представлених до суду письмових доказів встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ведуть аморальний спосіб життя, зловживають алкогольними напоями, мають низький батьківський потенціал. Судом також встановлено, що з весни 2025 року малолітній ОСОБА_5 проживає у своєї бабусі ОСОБА_4 , яка займається його вихованням та утриманням, при потребі звертається за медичною допомогою, тобто піклується про здоров`я хлопчика, про що свідчать записи у виписці з медичної карти. З пояснень ОСОБА_1 слідує, що дитина боїться свою матір та не бажає проживати з нею та батьком. 
Відтак, суд вважає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без поважних та обґрунтованих причин у повній мірі свідомо нехтують своїми батьківськими обов`язками, не виявляють жодного інтересу до життя та здоров`я своєї дитини, оскільки протягом майже усього життя хлопчика та усього часу розгляду справи належно не здійснили будь-яких дій, щоб налагодити відносини з дитиною, змінити свій спосіб життя, покращити свої житлово-побутові умови та забрати дитину проживати до себе. 
Таким чином, судом встановлено, що відповідачі починаючи з квітня 2025 року проживають окремо від малолітнього ОСОБА_5 , який з того часу проживає у своєї бабусі, не виконують своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання свого сина, не спілкуються із дитиною, не турбуються про його здоров`я, про фізичний і духовний розвиток, не забезпечують його харчуванням, одягом тощо. 
Верховний Суд виходить із того, що суд на перше місце ставить якнайкращі інтереси дитини, оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, що потрібні для ухвалення рішення. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують тощо), які надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є винятковим заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування потрібно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Враховуючи винну поведінку відповідачів, яка свідчить про свідоме та тривале їхнє самоусунення від виконання своїх батьківських обов`язків, суд вбачає підстави, передбачені п. 2 ч.1 ст. 164 СК України для позбавлення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав відносно їхнього малолітнього сина  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що на переконання суду буде відповідати найкращим інтересам дитини. 
Також суд зазначає, що у відповідності до вимог ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
Позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, виконання своїх батьківських обов`язків, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Щодо призначення ОСОБА_1 опікуном відносно малолітньої дитини, суд зазначає наступне.
Статтею 243 СК України передбачено перелік дітей, над якими встановлюється опіка, піклування. Опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.
Положенням стаття 244 СК України передбачено перелік осіб, які можуть бути опікуном, піклувальником дитини: опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.
Частиною 3, 4 статті 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку/піклування над малолітньою/неповнолітньою особою якщо при розгляді справи буде встановлено що вона позбавлена батьківського піклування і призначає опікуна/піклувальника за поданням органу опіки та піклування.
Відповідно до ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих майнових та немайнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Згідно п.п. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.
Письмовим поданням Орган опіки та піклування Отинійської селищної ради просив призначити опікуном над малолітнім ОСОБА_5 його бабусю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Подання мотивовано тим, матеріально-побутові умови проживання потенційного опікуна, її моральні якості, стан здоров`я та відсутність судимості свідчать про можливість ОСОБА_1 належним чином здійснювати опіку над малолітнім ОСОБА_5 . 
В судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердила свою згоду та бажання бути призначеною опікуном над своїм онуком. 
За вищевикладених обставин, суд не вбачає підстав для відмови в задоволенні цих позовних вимог, а тому вважає за доцільне встановити опіку над малолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначити його опікуном ОСОБА_1 . 
На підставі викладеного, керуючись ст.. 141, 150, 155, 164-166 СК України, ст.ст. 12, 81, 89, 137, 141, 263-265, 279, 354-355 ЦПК України, суд ,- 
У Х В А Л И В:
Позов задовольнити повністю.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 батьківських прав відносно їхнього малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Встановити опіку над малолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 призначивши його опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 . 

Відповідно до ч.6 ст. 164 СК України, рішення суду після набрання ним законної сили надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду безпосередньо або через Коломийський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 08 червня 2026 року

Суддя: 	Третьякова І. В.