ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 340/6371/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Управління державної охорони України
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.11.2025 року (головуючий суддя Сагун А.В.)
у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відповідача Управління державної охорони України про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , 17.09.2025 року звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Управління державної охорони України, просив:
- визнати протиправною бездіяльність Управління державної охорони України відносно ОСОБА_1 стосовно ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно - 04 вересня 2025 року за весь час затримки виплати;
- зобов`язати Управління державної охорони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно - 04 вересня 2025 року за весь час затримки виплати. 
В обґрунтування позову зазначено, що позивач в період з 01.03.2018 по 19.01.2021 проходив військову службу в Управлінні державної охорони України, на теперішній час позивач виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. Однак відповідач в період з 01.03.2018 по 19.01.2021 не нарахував та не виплатив «фіксовану» суму індексації грошового забезпечення, всупереч приписам п.5 Порядку №1078 від 17.07.2003. При цьому позивач зазначає, що 04.09.2025 на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.07.2025 у справі №340/2824/25 на розрахунковий рахунок позивача була нарахована сума індексації грошового забезпечення. Позивач бажає стягнути з відповідача на свою користь компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації за весь час затримки виплати – з 01.03.2018 по день фактичної виплати індексації – 04.09.2025. 
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.11.2025 року позов – задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Управління державної охорони України відносно ОСОБА_1 стосовно ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно - 04 вересня 2025 року за весь час затримки виплати;
Зобов`язано Управління державної охорони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно - 04 вересня 2025 року за весь час затримки виплати.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Посилається на те, що відповідачем не було здійснено відповідних нарахувань щодо компенсації позивачу частини втрати доходів, оскільки будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення.
Згідно статті 309 КАС апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
Враховуючи, що у період з 10.03.2026 до 19.03.2026 суддя Божко Л.А., яка входить до складу суду, перебувала на лікарняному, а у період з 06.04.2026 до 10.04.2026 головуючий суддя Дурасова Ю.В. брала участь у онлайн-підготовці суддів апеляційних адміністративних судів згідно Календарного плану підготовки суддів для підтримання кваліфікації на 2026 рік, також у період з 14.04.2026 до 15.04.2026 головуючий суддя Дурасова Ю.В. перебувала у відрядженні, що унеможливило розгляд справи у визначений ч. 1 ст. 309 КАС України строк.
При цьому, в період з 04.05.2026 року по 19.05.2026 року колегія суддів у складі Дурасової Ю.В, Божко Л.А., Лукманової О.М. перебувала у черговій щорічній відпустці, тому постанова у цій справі приймається в перші дні після виходу колегії суддів з чергової відпустки.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне. 
Судом першої інстанції встановлено:
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.07.2025 року у справі № 340/2824/25:
- визнано протиправною бездіяльність Управління державної охорони України, яка виразилась у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 19.01.2021 індексації-різниці відповідно до вимог абзаців 4, 6, пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078; 
- зобов`язано Управління державної охорони України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 різницю індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 19.01.2021 в загальній сумі 134 493,56 грн відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44. 
04 вересня 2025 року відповідачем виконане вищезазначене рішення суду.
Однак, під час виплати індексації грошового забезпечення відповідач не виплатив компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по день фактичної виплати індексації у повному розмірі, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159
Позивач, вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати йому при виконанні рішення суду компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по день фактичної виплати індексації за весь час затримки виплати.
Суд першої інстанції позов задовольнив.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи. 
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. 
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; 
створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Закон України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Статтею 1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20.12.1991 року №2011-XII передбачено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. 
Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (стаття 2 Закону №2011-XII).
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати” від 19.10.2000 року № 2050-III та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 .
Статтею 1 Закону № 2050-III передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). 
В силу статті 2 Закону № 2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. 
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення).
Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) (стаття 3 Закону України “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати”). 
Стаття 4 Закону України “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати” № 2050-III визначає, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Наведені положення свідчать про те, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру.
Вказане відповідає правовій позиції викладеній в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 у справі № 522/5664/17, від 22.11.2018 у справі № 522/1404/17, від 12.02.2019 у справі №814/1428/18, від 14.05.2019 у справі № 487/6312/16-а, які відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов`язковими для врахування судом при вирішенні даної справи.
Первинною умовою нарахування компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати є наявність вини відповідача.
Несвоєчасне нарахування та виплата суми індексації грошового забезпечення відбулось у зв`язку з протиправною бездіяльністю відповідача, що встановлено вказаним рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.07.2025 року у справі № 340/2824/25, тобто з вини органу, що виплачує грошове забезпечення, а тому позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків його виплати.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.07.2025 року у справі № 340/2824/25:
- зобов`язано Управління державної охорони України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 різницю індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 19.01.2021 в загальній сумі 134 493,56 грн відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44. 
Отже, питання про нарахування та виплату компенсації у відповідності до вимог Закону України “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати” № 2050-III та Порядку №159 вже було вирішено в силу Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.07.2025 року у справі №340/2824/25.
Однак, згідно позову, в частині компенсації сум податку з доходів фізичних осіб відповідач не виконав рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.07.2025 року у справі № 340/2824/25 та не нарахував відповідну компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Як наслідок, позивач вважає, що має право на зазначену компенсацію.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Однак, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується виходячи з наступного.
Згідно статті 383 КАС України передбачено визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.
Так, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Оскільки матеріалами справи підтверджується, що Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.07.2025 року у справі № 340/2824/25:
- зобов`язано Управління державної охорони України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 різницю індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 19.01.2021 в загальній сумі 134 493,56 грн відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44. 
Отже, питання про нарахування та виплату компенсації за період з 01.03.2018 по 19.01.2021 вже було вирішено рішенням суду.
Тому, позивач у цій справі (за період з 01.03.2018 по 19.01.2021) мав звернутися до суду з відповідною заявою в силу ст. 383 КАС України (а не з позовом).
У такій заяві зазначаються:
1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява;
2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;
3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;
4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;
5) номер адміністративної справи;
6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження;
7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання;
8) інформація про хід виконавчого провадження;
9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви;
10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.
Оскільки, за період з 01.03.2018 по 19.01.2021 року спір вже було вирішено судовим рішенням, то в цій частині провадження у справі слід закрити згідно п.4 ч.1 ст. 238 КАС України (є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав).
Вказаних норм процесуального закону та обставин справи судом першої інстанції не було досліджено (стосовно вимоги за період з 01.03.2018 по 19.01.2021 року) що призвело до помилкового висновку про задоволення позову. 
Щодо задоволеної вимоги позивача про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 20.01.2021 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно – 04.09.2025 року за весь час затримки виплати, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.07.2025 року у справі № 340/2824/25, яким позовні вимоги позивача задоволені частково, набуло законної сили 09.08.2025 року.
При цьому, вказане рішення суду було виконане відповідачем 04.09.2025, тобто протягом місяця з дня набуття законної сили.
Тобто до ухвалення Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.07.2025 року у справі №340/2824/25 між сторонами залишалися спірними правовідносини щодо індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.03.2018 по 19.01.2021 року.
З набуттям законної сили вказаним рішенням суду спір між сторонами щодо індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.03.2018 по 19.01.2021 року - було вичерпано.
Оскільки при виконанні вказаного рішення суду 04.09.2025 (яке набуло законної сили 09.08.2025) відповідачем не була виплачена позивачу компенсація, то позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме за період з 10.08.2025 до 03.09.2025 року.
В задоволенні іншої частини вимог слід відмовити.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову.
Вищезазначене є мотивом для часткового врахування судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача та нормами законодавства, що регулює дані правовідносини, частково спростовують доводи, що викладені позивачем. 
Доводи апеляційної скарги спростовують правового обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому можуть бути підставою для його скасування.
Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Управління державної охорони України – задовольнити частково.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.11.2025 року – скасувати. Прийняти нову постанову про часткове задоволення позову.
Визнати протиправною бездіяльність Управління державної охорони України відносно ОСОБА_1 стосовно ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 10.08.2025 до 03.09.2025 року.
Зобов`язати Управління державної охорони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 10.08.2025 до 03.09.2025 року.
В задоволенні іншої частини вимог - відмовити.
Провадження у справі за період з 01.03.2018 по 19.01.2021 року – закрити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 21.05.2026 та в силу ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова 

суддя Л.А. Божко 

суддя О.М. Лукманова