Справа № 545/5409/25
Провадження № 2/529/378/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
іменем України

09 червня 2026 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого - судді Петренко Л.Є.,
за участю - секретаря Звягольської В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
Представник позивача "ФК "Укрглобал-Фінанс" 27.11.2025 звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з позовною заявою, яка сформована в системі "Електронний суд" про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.
В обгрунтування позовних вимог, представник позивача вказує, що 30.07.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 3859087 про надання коштів. Згідно умов вказаного кредитного договору відповідач отримав кредит в сумі 11 600 грн. строком на 360 днів, зі сплатою відсотків в розмірі 2 % від суми кредиту за кожен день користування. Кредитний договір відповідачем підписано за допомогою одноразового ідентифікатора В581.
В подальшому, 24.04.2024 ТОВ «Лінеура Україна» на підставі договору факторингу № 24/04/24, відступило право вимоги, відповідно до умов якого право вимоги за договором № 3859087 перейшло до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс».
Відповідно до витягу з реєстру боржників за кредитними договорами, ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за вказаним вище кредитним договором в сумі 73 908 грн., з яких 11 600 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 62 308 грн. заборгованість за відсотками.
З моменту отримання прав вимоги до відповідача ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором, позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій.
Відповідач ОСОБА_1 як перед первісним кредитором, так і перед його правонаступником свої кредитні зобов`язання не виконав, що і слугувало підставною для звернення позивача з даною позовною заявою до суду.
21.01.2026 суддею Полтавського районного суду Полтавської області постановлено ухвалу про передачу справи за підсудністю до Диканського районного суду Полтавської області.
18.03.2026 відкрито провадження по справі та визначено порядок розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
16.04.2026 ухвалою Диканського районного суду Полтавської області задоволено клопотання представника позивача та витребувано докази по справі.
Представник позивача 04.05.2026 подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність.
Відповідач ОСОБА_1 тричі в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.
Слід зазначити що відповідач ОСОБА_1 копію ухвали про відкриття провадження отримав 05.03.2026, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням, яке знаходиться у матеріалах справи (а.с.105).
Надалі до суду повернуто конверти з повідомленнями про відкладення розгляду справи на 11.05.2026 та 09.06.2026, які надсилалися ОСОБА_1 рекомендованими листами, з відмітками "адресат відсутній за вказаною адресою".
З огляду на норми ч.8 ст.128 ЦПК України відповідач повідомлений належним чином про розгляд справи.
За таких обставин, судом відповідно до положень норм ст. 280, 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 30.07.2023 між ТОВ "Лінеура Україна" та ОСОБА_1 укладений договір № 3859087 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписаний ОСОБА_1 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором В581 (а.с. 38-46).
Згідно з умовами вказаного кредитного договору позикодавець надав позичальнику кредит у розмірі 11 600 грн. строком на 360 днів.
Сторони договору обумовили відсоткову ставку, таку як стандартна в розмірі 2%, яка застосовується у межах строку кредиту, вказаного п. 1.3 договору п. 1.4.1 (а.с.38 зворот).
За цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику кошти на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу НОМЕР_1 .
Позикодавець свої договірні зобов`язання виконав та здійснив перерахування кредитних коштів, наданих ОСОБА_1 на платіжну карту НОМЕР_2 , яка вказана ним при укладенні договору, що підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення», яка надає платіжні послуги (а.с.51).
Зарахування кредитних коштів позикодавцем позичальнику також підтверджується довідкою, наданою АТ «КБ «ПриватБанк» (а.с. 121-122).
Як вбачається з розрахунку ТОВ «Лінеура Україна» ОСОБА_1 на погашення кредитної заборгованості вніс разовий платіж 07.09.2023 в сумі 100 грн., надалі платежів не вносив, як наслідок утворилась заборгованість в загальному розмірі 73 308 грн., яка складається із суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 11 600 грн., суми заборгованості за відсотками 62 308 грн. (а.с. 52-57).
Крім того із вказаного розрахунку вбачається, що відсотки нараховувались по 24.04.2024 включно, тобто в межах строку кредитування та у розмірі, встановленому у договорі.
Як вбачається із матеріалів справи, договір між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем ОСОБА_1 укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
Відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають наслідки встановлені договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором ст.. 1049 ЦК України.
Враховуючи вище викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка складається з тіла кредиту в сумі 11 600 грн. та нарахованих відсотків в сумі 62 308 грн. є обґрунтованими.
Відповідно до умов п. 5.1.3. кредитодавець має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди клієнта.
24.04.2024 між ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» та ТОВ «Лінеура Україна» укладено договір факторингу № 24/04/2024, згідно з умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» відступив ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» права грошової вимоги, зокрема, за кредитним договором № 3859087, укладеним з ОСОБА_1 (а.с. 70-78).
Відповідно до витягу з Реєстру боржників за Договором факторингу, ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 3859087 в сумі 73 908 грн., з яких заборгованість за основною сумою боргу 11 600 грн., заборгованість за відсотками 62 308 грн. (а.с.78).
Як вбачається з розрахунку заборгованості, після набуття права вимоги позивач жодних нарахувань по кредитному договору не здійснював.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Таким чином, ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс»» наділено правом грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 , заборгованість якого становить 73 908 грн.., суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими тапідлягають задоволенню.
Стосовно стягнення з відповідача ОСОБА_1 понесених позивачем судових витрат, суд зазначає наступне.
Частиною 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Позивач просить стягнути на його користь з відповідачки витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. та сплачений судовий збір 2 422 грн. 40 коп..
Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
Суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.
До того ж у додатковій постанові КГС ВС від 30.08.2023 № 911/3586/21 Верховний Суд зазначає, що критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited проти України», заява № 19336/04).
Вказане взаємоузгоджується з правовою позицією Верховного Суду висловлену у постанові від 22 грудня 2021 року по справі № 873/212/21.
Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги рівень складності справи, юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, представник позивача участі в судових засіданнях не приймав, при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію співрозмірності витрат на правничу допомогу з розміром задоволених позовних вимог, а також враховуючи те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні всі понесені витрати на професійну правничу допомогу, дійшов до висновку про наявність підстав для зменшення витрат на правничу професійну допомогу, яка заявлена до відшкодування представником позивача до 3 500 грн., що відповідає критерію співмірності та справедливості таких витрат.
Крім того, з відповідача ОСОБА_1 у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір в сумі 2 422 грн. 40 коп.
Керуючись статтями 12, 81, 133, 141, 263-265, 274-279, 280-282, 354 ЦПК України, суд
ухвалив:
Задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Стягнути з ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 ) на користь «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» (ЄДРПОУ 41915308) заборгованість за договором № 3859087про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 30.07.2023 у розмірі 73 908 (сімдесят три тисячі дев`ятсот вісім) грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 ) на користь «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» (ЄДРПОУ 41915308) понесені позивачем судові витрати в загальній сумі 5 922 (п`ять тисяч дев`ятсот двадцять дві) грн 40 коп., які складаються із судового збору в сумі 2 422 грн 40 коп. та витрат на правничу правову допомогу в сумі 3 500 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, а саме безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуюча Л.Є. Петренко