ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 року	Львів	Справа № 380/20797/24 пров. № А/857/23713/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії: 
головуючого судді: Гуляка В.В. 
суддів: Ільчишин Н.В., Матковської З.М.
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві та апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, 
на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 травня 2025 року (суддя – Ланкевич А.З., час ухвалення – не вказаний, місце ухвалення – м. Львів, дата складання повного рішення – не зазначена), 
в адміністративній справі №380/20797/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 

встановив: 

У жовтні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (далі – відповідач-1) та до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі – відповідач-2), в якому просив: 1) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-1 о/р №913280125169 від 27.09.2024 року про відмову у переведенні на пенсію за віком згідно Закону України “Про державну службу”; 2) зобов`язати відповідача-2 здійснити переведення позивача з 20.09.2024 року з пенсії за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 року №058-IV на пенсію державного службовця за віком відповідно до ст.37 Закону України “Про державну службу” від 16.12.1993 року №3732-XII та розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України “Про державну службу” від 10.12.2015 року №889-VIII, та здійснити перерахунок пенсії позивача з врахуванням довідок №28 від 18.09.2024 року про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та №29 від 18.09.2024 року про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, виданих Самбірського районною державною адміністрацією Львівської області. 
Відповідачі подали окремі відзиви на позовну заяву, у яких, кожен зокрема, висловив свої заперечення проти задоволення позовних вимог. Просили у задоволенні вимог позивача відмовити у повному обсязі. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06 травня 2025 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 27.09.2024 року о/р № НОМЕР_1 “Про відмову гр. ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком згідно з ЗУ “Про державну службу”. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві призначити ОСОБА_1 з 20.09.2024 року пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ “Про державну службу”, пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 року №889-VIII “Про державну службу” та здійснити перерахунок пенсії, з урахуванням довідок №28 від 18.09.2024 року про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та №29 від 18.09.2024 року про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби, виданих Самбірського районною державною адміністрацією Львівської області. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за подання цього позову в сумі 1211 гривень 20 копійок. 
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач-1 та оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що рішення суду винесено судом з порушенням норм процесуального та матеріального права, а тому рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт (відповідач-1) зазначає, що оскаржуване рішення о/р №913280125169 від 27.09.2024 приймалось відповідачем-1 за принципом екстериторіальності, за результатами розгляду заяви позивача та доданих до неї документів. Вказує апелянт на те, що оскільки пенсію за віком відповідно до Закону №3723-ХII позивачу було призначено у 2005 році, він отримував зазначену пенсію з дати призначення до дня набрання чинності Законом України від 10.12.2015 року №889-VIII “Про державну службу”, станом на 01.05.2016 року на державній службі не працював, на обчислення пенсії на умовах Порядку №622 права він не має. Крім цього, позивача було автоматично переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 року №1058 “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, у зв`язку із доцільністю. Тому згідно пункту 4-7 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058 він має право повернутися на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу” лише із встановленням пенсії, яку він отримував до 01.03.2023. У такому разі розмір пенсії за віком відповідно до Закону України “Про державну службу” становитиме 8713,98 грн, що є меншим, ніж розмір пенсії, обчислений відповідно до Закону №1058, який позивач отримує в даний час (10340,35 грн). Тому, відповідачем-1 було правомірно прийнято рішення про відмову позивачу у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу”. Також зазначає апелянт, що відповідно до ст.10 Закону №1058 пенсія може призначатися лише один раз та один з її видів. Якщо особа має право на декілька видів пенсії, то вона може перейти на інший вид пенсії після призначення, але це буде не призначення, а перехід з виду на вид пенсії. Відтак, вважає апелянт, що у спірних правовідносинах відповідач-1 діяв відповідно до вимог чинного законодавства та в межах своєї компетенції. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт (відповідач-1) просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду 06.05.2025 та винести рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 
Також з рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач-2 та оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт (відповідач-2) зазначає, що згідно матеріалів електронної пенсійної справи позивач до 01.02.2023 отримував пенсію за віком відповідно до Закону №3723-ХII, яка була призначена йому з 01.10.2005. На державній службі не працював, розмір пенсії станом на 01.03.2023 становив 7586,67 грн. Також апелянт вказує на те, що позивач уже скористався правом на призначення пенсії державного службовця 01.10.2005 та отримував зазначену пенсію до набрання чинності Законом №889, станом на 01.05.2016 на державній службі позивач не працював та на обчислення пенсії на умовах Порядку №622 права не має. При цьому, звертає увагу апелянт на те, що позивач має право лише на відновлення раніше призначеної пенсії державного службовця. Вважає апелянт, що оскаржуване рішення відповідача-1 прийняте ним із дотриманням норм чинного законодавства. Крім цього, дії територіальних органів Пенсійного фонду України є правомірними та такими, що грунтуються на Конституції та законах України. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт (відповідач-2) просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду 06.05.2025 у справі №380/20797/24 та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі. 
Позивач подав окремі відзиви на апеляційні скарги відповідачів, вважає, що такі є необгрунтованими та висловив свої заперечення проти їх задоволення. Просить залишити апеляційні скарги відповідачів без задоволення, а рішення суду від 06.05.2025 у справі №380/20797/24 – без змін. 

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційних скарг, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційні скарги слід задоволити частково. 
Судом встановлено такі фактичні обставини справи. 
Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та з 01.10.2005 року отримував пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ “Про державну службу” (а.с.36). 
З 01.03.2023 року позивача було автоматично переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 року №1058 “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, у зв`язку із доцільністю (а.с.37). 
Також встановлено, що 20.09.2024 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про переведення на інший вид пенсії – пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ з урахуванням п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 року №889-VIII “Про державну службу” (далі – Закон №889-VIII). 
До заяви, серед іншого, додав довідку №28 від 18.09.2024 року про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), та довідку №29 від 18.09.2024 року про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби, видані Самбірського районною державною адміністрацією Львівської області (а.с. 4, 5). 
Вищезгадана заява від 20.09.2024 разом з доданими до неї документами за принципом екстериторіальності розглядались Головним управлінням Пенсійного фонду України в м.Києві, яким прийнято рішення о/р № НОМЕР_1 від 27.09.2024 року «Про відмову гр. ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком згідно з ЗУ «Про державну службу». Зазначена відмова мотивована, що відповідно до п.3-1 Порядку №622, право на перерахунок пенсії за віком згідно з цим Порядком мають державні службовці, які на день набрання чинності Законом України “Про державну службу” від 10.12.2015 року №889- VIII займали посади державної служби та які пенсію, призначену відповідно до Закону України “Про державну службу” від 16.12.1993 року №3723-ХII, не отримували з дати призначення до дня набрання чинності Законом України від 10.12.2015 року №889-VIII “Про державну службу”. Оскільки пенсію за віком відповідно до Закону №3723-ХII гр. ОСОБА_2 було призначено у 2005 році, він отримував зазначену пенсію з дати призначення до дня набрання чинності Законом України від 10.12.2015 року №889-VIII “Про державну службу”, станом на 01.05.2016 року на державній службі не працював, на обчислення пенсії на умовах Порядку №622 права він не має. При цьому, оскільки на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” гр. ОСОБА_2 було переведено автоматично, без його звернення, то згідно п.п.4-7 Розділу XV “Прикінцеві положення” цього Закону він має право повернутися на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу” лише із встановленням розміру пенсії, який він отримував до 01.03.2023 року, з урахуванням індексації з 01.07.2023 року та з 01.03.2024 року відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 року №168 та від 23.02.2024 року №185. Розмір пенсії за віком відповідно до Закону України “Про державну службу” у такому разі становить 8713,98 грн, що є меншим, ніж розмір пенсії, обчислений відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, який заявник отримує в даний час. Враховуючи викладене, прийнято рішення гр. ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу” на підставі заяви від 20.09.2024 року №2015 відмовити (а.с.6, 33). 
Вважаючи протиправним рішення відповідача-1 про відмову у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу”, позивач звернувся до суду з цим позовом. 

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та рішенню суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду враховує наступне. 
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Згідно з ч.1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. 
На час виникнення спірних відносин, принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначалися Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі Закон №889-VIII). 
Разом з цим, відповідно до пункту 2 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII (далі Закон №3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу. 
Відповідно до частини першої статті 37 Закону №3723-ХІІ, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом 1 частини першої статті 28 Закону №1058-IV, у тому числі, стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. 
Отже, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII, у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. 
Крім того, для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII після 01.05.2016 обов`язковою умовою є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст.37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби. 
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV, який набрав чинності з 01 січня 2004 року (далі - Закон №1058-IV). 
Згідно із пунктом 1 частини першої статті 8 цього Закону, право на отримання пенсії та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку, чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідно виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом. 
Статтею 9 Закону №1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. 
Статтею 10 Закону №1058-IV встановлено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один з цих видів пенсії за вибором. 
Відповідно до частини третьої статті 45 Закону №1058-IV, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. 
За змістом статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року. 
У розглядуваній справі суд встановив, що 20.09.2024 позивач звернувся до відповідача-2 із заявою про переведення на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу». 
Як видно зі змісту оскаржуваного рішення о/р №913280125169 від 27.09.2024 про відмову у переведенні на пенсію за віком, таке мотивовано тим, що оскільки пенсію за віком відповідно до Закону №3723-ХII гр. ОСОБА_2 було призначено у 2005 році, він отримував зазначену пенсію з дати призначення до дня набрання чинності Законом України від 10.12.2015 року №889-VIII “Про державну службу”, станом на 01.05.2016 року на державній службі не працював, на обчислення пенсії на умовах Порядку №622 права він не має. При цьому, оскільки на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” гр. ОСОБА_2 було переведено автоматично, без його звернення, то він має право повернутися на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу” лише із встановленням розміру пенсії, який він отримував до 01.03.2023 року, з урахуванням індексації з 01.07.2023 року та з 01.03.2024 року відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 року №168 та від 23.02.2024 року №185. 
Колегія суддів враховує, що 01.10.2005 позивачу вже було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу". Згодом із 01.03.2023 позивача було переведено на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV. 
Отже, позивачем було дотримано умови щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", що не є спірним в межах цієї справи. В цей же час спірним є питання щодо права позивача на переведення позивача із пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу". 
Виходячи з аналізу законодавства, яке регулює спірні правовідносини, колегія суддів приходить до висновку, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії, призначається один із цих видів пенсії за її вибором. 
Кожна наступна зміна виду пенсії є переведенням або переходом з одного виду пенсії на інший, а не новим її призначенням чи перерахунком, оскільки в практиці застосування пенсійного законодавства не існує поняття другого, третього, подальшого або іншого призначення пенсії. Законодавець оперує лише поняттям призначення пенсії, яким є первинне її призначення та поняттям переведення пенсії з виду на вид, яким є всі подальші зміни виду пенсії. 
При цьому, за наявності у особи права на пенсію за різними законами законодавець не забороняє пенсіонеру після призначення пенсії звернутися із заявою про переведення на пенсію за іншим законом з урахуванням вимог законодавства та нових обставин. 
Пенсійні правовідносини осіб, які мають (мали) статус державного службовця, врегульовано законодавством про державну службу, зокрема Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІІ, який набув чинності 01.05.2016 року. 
Чинна редакція Закону №889-VІІІ передбачає право осіб на призначення пенсії державного службовця виключно за дотримання такими особами умов, визначених частиною 1 статті 37 Закону №3723-ХІІ, а саме: щодо віку, загального стажу, спеціального стажу. 
Прикінцевими та перехідними Положеннями Закону №889-VІІІ, який набув чинності 01.05.2016 передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії як державному службовцю. 
Спірні у цій справі правовідносини стосуються саме переведення позивача з пенсії за віком відповідно Закону №1058-ІV на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", на підставі поданої заяви від 20.09.2024. 
Вказані види пенсії відрізняються підставами їх призначення та механізмами визначення їх розміру, з чого слідує, що спірні правовідносини не стосуються перерахунку одного і того ж виду пенсії. 
У зв`язку з наведеним слід зробити висновок, що за наявності у особи права на пенсію за різними законами або на різні види пенсії в межах одного закону, законодавець не забороняє особі після призначення пенсії перейти з одного виду пенсії на інший, або звернутись до органу пенсійного фонду з заявою про переведення на пенсію за іншим законом. 
За таких обставин, безпідставним є твердження відповідачів про відсутність у позивача права на пенсію за віком за Законом України “Про державну службу”, а відтак оскаржуване рішення відповідача-1 о/р №913280125169 від 27.09.2024 про відмову позивачу у переведенні на пенсію за віком згідно Закону України “Про державну службу” є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. 
Таким чином, відмова відповідача-1 у переведенні позивача на пенсію відповідно до Закону "Про державну службу" не відповідає критеріям обґрунтованості та законності, які встановлені в ч.2 статті 2 КАС України. 
Приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи та норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції в частині наявності підстав для задоволення відповідної позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення відповідача-1 о/р №913280125169 від 27.09.2024 про відмову позивачу у переведенні на пенсію за віком згідно Закону України “Про державну службу”. 
Доводи апеляційних скарг відповідачів висновків суду першої інстанції у наведеній частині не спростовують і підстав для його скасування в цій частині не вбачається. 

Відносно вимог позивача про зобов`язання Пенсійного органу (відповідача-2) вчинити певні дії, як-то здійснити переведення позивача з 20.09.2024 року з пенсії за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” №1058-IV на пенсію державного службовця за віком відповідно до Закону України “Про державну службу” та здійснити перерахунок пенсії позивача з врахуванням довідок №28 від 18.09.2024 року та №29 від 18.09.2024 року виданих Самбірського районною державною адміністрацією Львівської області, то колегія суддів зазначає наступне. 
Матеріалами справи підтверджується, що спірним у досліджуваних правовідносинах являється питання щодо права позивача на вибір виду пенсії, зокрема, перехід із пенсії за віком згідно Закону №1058-ІV на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу», на підставі заяви від 20.09.2024 року. 
Питання щодо призначення та виплати позивачу пенсії не є спірними, оскільки позивачу з 01.10.2005 уже було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", а з 01.03.2023 позивач отримує пенсію за віком згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV. 
20.09.2024 позивач звернувся до Пенсійного органу саме із заявою про переведення на пенсію по віку згідно Закону України "Про державну службу", яку йому уже було раніше призначено, а не про первинне призначення пенсії по віку згідно Закону України "Про державну службу". 
Суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо права позивача на отримання пенсії за віком відповідно до Закону України “Про державну службу” згідно поданої заяви від 20.09.2024 року, та на перерахунок пенсії з урахуванням довідок №28 від 18.09.2024 року та №29 від 18.09.2024 року, що видані Самбірського районною державною адміністрацією Львівської області. 
Однак, суд першої інстанції помилково вказав, що відповідача-1 необхідно зобов`язати «призначити» позивачу таку пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу”, замість правильно - здійснити «переведення» позивача з пенсії по віку відповідно до Закону №1058-IV на пенсію по віку відповідно до Закону України “Про державну службу”, як про це позивач просив у заяві від 20.09.2024 та у позовній заяві. 
Як уже було вказано апеляційним судом вище, відповідно до частини 3 статті 45 Закону №1058-IV, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. 
Колегія суддів зазначає, що завдання адміністративного судочинства полягає в гарантуванні ефективного захисту порушених прав осіб, що звертаються до суду за захистом цих прав, з урахуванням принципу розподілу влади. На адміністративний суд покладено обов`язок контролю легальності дій та рішень суб`єктів владних повноважень, які мають діяти у визначених законом межах та на власний розсуд при виборі одного законного рішення із кількох можливих варіантів. 
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави. 
Суд звертає увагу, що спосіб захисту має враховувати суть порушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем, а тому суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ефективним та належним способом відновлення порушеного права позивача буде необхідність зобов`язання відповідача-1 здійснити переведення позивача з пенсії по віку відповідно до Закону №1058-IV на пенсію по віку відповідно до Закону України «Про державну службу», на підставі його заяви від 20.09.2024, та здійснити перерахунок пенсії позивача з врахуванням вищевказаних довідок №28 від 18.09.2024 року та №29 від 18.09.2024 року. 
З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання відповідача-1 вчинити дії слід змінити, а саме, в абзаці третьому резолютивної частини цього рішення суду формулювання «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві (місцезнаходження: вул.Бульварно-Кудрявська, 16, м.Київ, 04053; код ЄДРПОУ: 42098368) призначити ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) з 20.09.2024 року пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ “Про державну службу”, пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 року №889-VIII “Про державну службу”» змінити на формулювання «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві здійснити переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу”, на підставі його заяви від 20.09.2024 року про перехід на пенсію за іншим законом». 
У решта частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін як законне і обгрунтоване. 
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження). 
Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України,

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві та апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області – задоволити частково. 
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 травня 2025 року в адміністративній справі №380/20797/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії – змінити, а саме, в абзаці третьому резолютивної частини цього рішення суду формулювання: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві (місцезнаходження: вул.Бульварно-Кудрявська, 16, м.Київ, 04053; код ЄДРПОУ: 42098368) призначити ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) з 20.09.2024 року пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ “Про державну службу”, пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 року №889-VIII “Про державну службу”» змінити на формулювання: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві здійснити переведення ОСОБА_1 із 20.09.2024 року з пенсії за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу”, на підставі його заяви від 20.09.2024 року про перехід на пенсію за іншим законом». 
У решта частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 травня 2025 року в адміністративній справі №380/20797/24 – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	З. М. Матковська