Справа № 420/4990/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Радчука А.А., розглянувши в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, код ЄДРПОУ 20987385) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області, у якій позивач просить суд:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо перерахунку пенсії без урахуванням довідок про заробітну плату в зоні відчуження чим самим зменшивши розмір пенсії ОСОБА_1 до 22435,83грн.;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2025 року на підставі довідки про заробітну плату в зоні відчуження виходячи із індивідуального коефіцієнту заробітної плати для обчислення пенсії 16,75978.
Адміністративний позов поданий за допомогою системи «Електронний суд».
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду в Одеській області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Згідно розрахунків із матеріалів пенсійної справи Позивачу була обчислена пенсія виходячи із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження у 1986 році на підставі довідки про заробіток. При цьому коефіцієнт заробітку складав 16,75978. Відтак розмір призначеної пенсії становив 83635,02 грн, проте до виплати із врахуванням обмежень, станом на 2025 рік становив 34806,70 грн.
Листом пенсійного органу від 31.12.2025 року Позивача було повідомлено, що електрону пенсійну справу Позивача було переглянуто та встановлено, що в матеріалах пенсійної електронної справи відсутня інформація про заробітну плату. Внаслідок чого розмір пенсії приведено у відповідність до норм законодавства та обчислено із п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, застосовано індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 3,56956, розмір пенсії становить 22435,83 грн. 
Не погоджуючись із зазначеним, Представником позивача в інтересах останнього було подано Заяву від 12.01.2026 року до Відповідача щодо перегляду пенсійної справи і перерахунку пенсії з урахуванням довідок про заробіток. Однак відповідач повідомив про неможливість здійснення відповідного перерахунку, а також не було зазначено інформації щодо вчинення будь яких дій для перевірки чи уточнення довідок про заробітну плату.
Вказані дії відповідача позивач вважає протиправними, та такими, що суперечать чинному законодавству України.
Доводи позову мотивовані тим, що відповідно до ч.1 ст. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивач має право на призначення пенсії із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. При цьому, він вже отримував пенсію на підставі довідки про заробітну плату у зоні відчуження. Відповідачем вказано лише на відсутність довідки в матеріалах електронної пенсійної справи, при цьому не уточнено питання стану оцифрування паперової пенсійної справи Позивача та перенесення всіх паперових документів, які були подані для призначення пенсії в 2006 році в електронну форму. Позивач наголошує, що обов`язок збереження матеріалів паперової пенсійної справи, у тому числі оригіналів наданих для призначення документів, лежить на органі Пенсійного фонду. Не забезпечення наповнення електронної пенсійної справи не може мати наслідків для пенсіонера, оскільки відбулося не з його вини.
Ухвалою суду від 02.03.2026 року відкрито провадження по справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Даною ж ухвалою суду витребувано з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області належним чином засвідчені копії матеріалів з пенсійної справи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), для долучення до матеріалів справи. 
12.03.2026 року до суду від відповідача надійшли відзив на адміністративний позов.
Заперечуючи щодо позовних вимог, відповідач зазначив, що пенсія позивача до взяття на облік до Головного управління пенсія обчислювалась від середньомісячного заробітку, визначеного з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. При цьому, для розрахунку середньомісячного заробітку застосовано індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 3,56956, який застосовувався для осіб, які приймали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС під час проходження строкової військової служби. Надалі, при опрацюванні електронної пенсійної справи з 01.12.2022 для розрахунку пенсії помилково проведено перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за роботу в зоні відчуження та з 01.03.2025 з урахуванням Рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 20.03.2024 № 2-р(ІІ)/2024 було обчислено без обмеження максимальним розміром. Розмір пенсії з 01.03.2025 становив 83635,02 грн. Розмір пенсії до виплати з урахуванням положень Постанови № 1 — 34806,70 грн. Пояснено, що оскільки розрахунок пенсії проведено неправильно, електронну пенсійну справу приведено у відповідність до законодавства, пенсію обчислено з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року, та її розмір з 01.01.2026 становить 22529,43 грн.
На переконання відповідача, Головне управління діяло в порядку передбаченому законодавством, обґрунтовано, а тому підстави для задоволення позовної вимоги позивача – відсутні.
16.03.2026 року відповідачем на виконання ухвали суду від 02.03.2026 надійшли належним чином засвідчені копії матеріалів з пенсійної справи позивача.
Інші заяви, клопотання та додаткові докази до суду не надходили.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.
Позивач, ОСОБА_1 , є громадянином України та, відповідно до копії посвідчення Серії НОМЕР_2 , має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (Категорія 1) (а.с.7).
До 2022 року позивач перебував на пенсійному обліку а Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області.
З 2022 року позивач взятий на облік як внутрішньо переміщена особа (довідка №07.04.2022 №5105-5000815412) (а.с.9).
З 01.08.2022 позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області як внутрішньо переміщена особа та отримуєте пенсію як особа з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в розмірі відшкодування фактичних збитків відповідно до Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (а.с.26).
Згідно наявний в матеріалах справи копій перерахунків пенсій позивача, розмір його пенсії з 01.12.2022 року та з 01.03.2025 року обчислювався виходячи з основного розміру пенсії від суми коефіцієнтів заробітної плати: 16.75978. Останній місяць врахованої заробітної плати: 31.08.1986 року (а.с. 35, 40).
Надалі, з 01.11.2025 року розмір пенсії позивача перераховано та обчислено із п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, виходячи з основного розміру пенсії від суми коефіцієнтів заробітної плати: 2,50445. Останній місяць врахованої заробітної плати: 31.08.1986 року. Підстава здійснення перерахунку: зарплата у відповідність. (а.с. 12).
Не погоджуючись із застосованим коефіцієнтом заробітної плати, представник позивача звернувся до відповідача з адвокатським запитом.
У відповідь на адвокатський запит Головним управлінням листом від 31.12.2025 року повідомлено, що згідно з листом від 08.07.2022 № 1200-0206-9/15386 Головного управління в Луганській області у зв`язку з бойовими діями структурні підрозділи працюють дистанційно за місцем нової дислокації співробітників, тому надіслати паперову пенсійну справу не мають можливості та долучено розпорядження про виплату пенсії у розмірі 17802,23 грн, індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 3.56956. За відсутністю інформації про заробітну плату за 12 місяців, розмір пенсії ОСОБА_1 приведено у відповідність та обчислено у розмірі виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, застосовано індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 3.56956. Розмір пенсії з 01.11.2025 складає 22485,83 грн. Пенсію обчислено при страховому стажі 9 років 1 місяць 23 дні та середньомісячній заробітній платі 31818.45 грн, відсоток втрати працездатності - 75%.
12.01.2026 представник позивача звернувся до Головного управління ПФУ в Одеській області із заявою, в якій просив здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 виходячи з індивідуального коефіцієнту заробітку 16.75978.
Листом від 10.02.2026 № 6217-2085/М-02/8-1500/26 позивачу було відмовлено в перерахунку пенсії та вказано, що за перевіркою матеріалів електронної пенсійної справи встановлено, що до взяття на облік до Головного управління пенсія обчислювалась від середньомісячного заробітку, визначеного з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. При цьому, для розрахунку середньомісячного заробітку застосовано індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 3,56956, який застосовувався для осіб, які приймали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС під час проходження строкової військової служби. При опрацюванні електронної пенсійної справи з 01.12.2022 для розрахунку пенсії помилково перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за роботу в зоні відчуження та з 01.03.2025 з урахуванням Рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 20.03.2024 №2-р(II)/2024 було обчислено без обмеження максимальним розміром. Розмір пенсії з 01.03.2025 становив 83635,02 грн. Розмір пенсії до виплати з урахуванням положень Постанови № 1 - 34806,70 грн. Оскільки розрахунок пенсії проведено неправильно, електронну пенсійну справу приведено у відповідність до законодавства пенсію обчислено з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної, встановленої на 1 січня відповідного року, та її розмір з 01.01.2026 становить 22529,43 грн.
Вважаючи протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо застосування для розрахунку середньомісячного заробітку індивідуального коефіцієнту заробітної плати -3,56956, замість 16.75978, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спірні правовідносини, надаючи юридичну кваліфікацію встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.
Правовідносини щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення врегульовані Законом України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон - № 796-XII).
За змістом статті 1 Закону № 796-XII цей нормативно-правовий акт спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території.
Державна політика в галузі соціального захисту потерпілих від Чорнобильської катастрофи та створення умов проживання і праці на забруднених територіях базується на принципах, зокрема, соціального захисту людей, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Так, відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 54 Закону № 796-XII передбачено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.
В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу в зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.
Частинами 4 і 5 ст. 57 Закону № 796-XII установлено, що для обчислення пенсії по інвалідності відповідно до статті 54 цього Закону особам із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, визначених статтею 10 цього Закону, стосовно яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, особам, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, внаслідок чого стали особами з інвалідністю, а також пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи за осіб з їх числа за бажанням особи, яка звернулася за пенсією, заробітна плата (дохід) визначається виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
Порядок визначення заробітної плати (доходу), у тому числі заробітної плати (доходу), передбаченої частиною четвертою цієї статті, для обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, призначеної відповідно до статті 54 цього Закону, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 (далі – Порядок №1210).
Порядок №1210 визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»(далі - пенсії), а також визначення заробітної плати (доходу) для їх обчислення. Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати (доходу), одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.
Відповідно до пункту 2 Порядку №1210, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсій враховується за будь-які 12 місяців підряд такої роботи.
Пункт 3 зазначеного Порядку встановлює, що у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження:
1) з дня аварії не менш як 12 місяців підряд, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати (доходу) за будь-який повний календарний місяць роботи в зазначеній зоні;
2) на промисловому майданчику Чорнобильської АЕС не менш як 12 місяців у період з 26 квітня 1986 року до 1 серпня 1987 року, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати (доходу) за будь-який повний календарний місяць роботи в зоні відчуження. Якщо така особа виводилася із зони Чорнобильської АЕС за медичними показниками у зв`язку з переопроміненням, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати (доходу) за будь-який повний календарний місяць роботи на промисловому майданчику Чорнобильської АЕС;
3) менш як 12 місяців підряд, пенсія обчислюється виходячи із заробітної плати (доходу) за повні календарні місяці підряд у зоні відчуження;
4) менше календарного місяця у 1986-1990 роках (в тому числі особа, яка захворіла на променеву хворобу), за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати (доходу), одержаної (одержаного) за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати (доходу) за період роботи за межами зони відчуження.
У такому разі заробітна плата (дохід) за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати (доходу) проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати (доходу).
Таким чином, призначення пенсії та її розмір ставляться в залежність від заробітку, фактично отриманого працівником у період його роботи в зоні відчуження.
Постановою Кабінету Міністрів України за №1307 від 09.12.2021 р. «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 і від 26 вересня 2012 року №886» внесено зміни до пункту 9 Порядку №1210, згідно з якими пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, для осіб з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС із 01.12.2022 р., у разі доцільності, визначаються з урахуванням заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, за наведеною у цьому пункті формулою.
Для обчислення пенсії із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження, надається довідка про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках за формою, затвердженою наказом Міністерства соціальної політики від 12.10.2012 № 644.
Як установлено судом, та не заперечується відповідачем, пенсію позивача по інвалідності відповідно до Закону №796-ХІІ з моменту взяття на облік до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області обчислено із заробітної плати за роботу в зоні відчуження у 1986 року на підставі відповідної довідки. Доказів протилежного до суду не надано.
Однак, з листопада 2025 року пенсію позивачу перераховано без урахування показників відповідної довідки.
Так, відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 54 Закону №796-XII передбачено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.
В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу в зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.
Частинами 4 і 5 статті 57 Закону №796-XII установлено, що для обчислення пенсії по інвалідності відповідно до статті 54 цього Закону особам із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, визначених статтею 10 цього Закону, стосовно яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, особам, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, внаслідок чого стали особами з інвалідністю, а також пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи за осіб з їх числа за бажанням особи, яка звернулася за пенсією, заробітна плата (дохід) визначається виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
Судом установлено, що розмір пенсії позивача до 31.10.2025 р. обчислювався відповідно до ст. 54 Закону №796-XII.
З 01.11.2025 р. ГУ ПФУ в Одеській області перерахувало пенсію позивача, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Тобто відповідно до ч. 4 ст. 57 Закону №796-XII.
Водночас, суд звертає увагу на те, що застосування припису ч. 4 ст. 57 Закону №796-XII передбачає висловлення бажанням особи, яка звернулася за пенсією.
Згідно з обставинами справи, позивач не висловлював бажання на розрахунок його пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
За таких обставин з урахуванням вимог законодавства орган Пенсійного фонду України не мав права самостійно, без отримання бажання пенсіонера, змінювати порядок обчислення пенсії позивачу. Тим більше, що застосування обраного відповідачем способу обчислення пенсії призвело до суттєвого зменшення розміру пенсії позивача.
Посилання відповідача на відсутність в матеріалах електронної пенсійної справи позивача певних документів та неможливість отримати паперову пенсійну справу суд відхиляє з огляду на таке.
Відповідно до статті 64 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право:
отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України;
проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати.
Аналіз вказаних норм свідчить про те, що відповідні управління Пенсійного фонду України здійснюють призначення та перерахунок пенсії саме на підставі тих документів, які надані заявником до органу, що здійснює призначає пенсію та вимагають всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів.
Відповідно до частини 3 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 р. (далі Порядок №22-1).
Пунктом 4.7 Порядку №22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Згідно з підпунктом 3 пункту 2.1 Порядку №22-1, за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
Відповідно до пункту 2.10 Порядку № 22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.
Відповідно до пункту 4.1 Порядку №22-1, подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.
Підпунктом 3 пункту 4.2 Порядку №22-1, подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій передбачено, що орган, що призначає пенсію при прийманні документів перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Однак, ГУ ПФУ в Одеській області відповідальність за оформлення довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження фактично переклало на позивача.
Проте суд критично ставиться до зазначеної інформації з огляду на те, що відповідачем не надано до суду жодного доказу щодо вчинення будь-яких дій спрямованих на перевірку обґрунтованості та достовірності видачі відповідних документів, які стали підставою для призначення та розрахунку розміру пенсії позивача.
Суд звертає увагу, що під час призначення позивачу пенсії та до листопада 2025 року зауважень до будь-яких довідок, які були наявні в матеріалах пенсійної справи (у паперовій формі) у територіальних органах Пенсійного фонду України не було.
Отже, здійснюючи перерахунок пенсії у бік зменшення з листопада 2025 року без урахування показників відповідної довідки, орган Пенсійного фонду України порушив принцип належного урядування.
Так, Верховний Суд у постанові від 27.06.2018 р. у справі №294/220/14-ц зазначив, що потреба виправити минулу помилку, допущену державним органом, не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Ризик помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
У постанові від 21.02.2020 р. у справі №291/99/17 Верховний Суд дійшов висновку, що «перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії».
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач порушив принцип належного урядування та порушив права позивача на належне пенсійне забезпечення, здійснивши з листопада 2025 року перерахунок пенсії позивача без урахування відповідної довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження, на підставі показників якої пенсійним органом розрахувався розмір пенсії позивача.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку щодо задоволення позовних вимог.
У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.
При цьому, згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 року, заява №4909/04, відповідно до п. 58 якого Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі"Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torijav.Spain) від 09.12.1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов слід задовольнити.
У відповідності з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір».
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 139, 242-246, 255, 262, 293, 295 КАС України, суд
ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, код ЄДРПОУ 20987385) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії – задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 без урахуванням довідок про заробітну плату в зоні відчуження.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2025 року на підставі довідки про заробітну плату в зоні відчуження виходячи із індивідуального коефіцієнту заробітної плати для обчислення пенсії 16,75978, з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.
Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук