Справа № 357/111/26
Провадження № 2/357/2698/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
( ЗАОЧНЕ )

29 травня 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді – Кошель Б. І. ,
при секретарі – Кардаш О. Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду № 6 в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2026 року ОСОБА_1 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з цивільним позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в якому просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням-квартирою по АДРЕСА_1 та позбавити ОСОБА_2 права користування житловим приміщенням-квартирою по АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.03.1982 року ОСОБА_3 з сім`єю у складі 3 осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 було видано ордер від 12.03.1982 року на право заняття трьох кімнат кв. АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 з 12 липня 1983 року зареєстрована в неприватизованому в житловому приміщенні - квартирі в АДРЕСА_1 . Відповідно до ордеру від 12.02.1982 року №151 серія БЦ. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради народних депутатів від 18.11.1992 року №451 «Про затвердження нумерації будинків у зв`язку з перейменуванням вулиць міста», замість існуючої нумерації будинку - АДРЕСА_3 , затверджену нову нумерацію №22. Станом на 29.12.2025 року квартира неприватизована. З 12 липня 1983 року Позивач зареєстрована та постійно проживає в квартирі АДРЕСА_1 . та несе витрати по її утриманню. Також у цій квартирі зареєстровані онуки позивача ОСОБА_6 , (онука), ОСОБА_2 онук (надалі по тексту Відповідач ). Відповідач в цьому житловому приміщенні-квартирі зареєстрований але не проживає з грудня 2017 року по теперішній час, дійсне його місцезнаходження не відоме. Зав`язків та спілкування з ним не маю. Відповідач добровільно виселився і забрав усі належні йому речі з житлового приміщення-квартирі, тобто добровільно змінив своє місце проживання, за таких обставин, втратив право користування житловим приміщенням-квартирою з зазначеного часу. Відповідач створює перешкоди у вільному користуванні майном, оскільки Позивач вимушений нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, які вираховують залежно від кількості зареєстрованих осіб. Також окреслена реєстрація місця проживання створює для Позивача перешкоди в отриманні соціальних пільг, оскільки в їх розрахунку визначається сукупний дохід та кількість усіх зареєстрованих осіб за вказаною адресою.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.01.2026 головуючим суддею визначено Кошеля Б.І. та матеріали передані для розгляду.
Ухвалою судді від 13 січня 2026 року прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі.
Ухвалою суду від 16 березня 2026 року підготовче провадження по справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. 
Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про розгляд справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації проживання та через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, з відзивом (запереченням) на позов до суду не звертався, тому суд ухвалив провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.
Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.
Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 12.03.1982 ОСОБА_3 з сім`єю у складі 3 осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , було видано ордер від 12.03.1982 на право заняття трьох кімнат кв. АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 з 12 липня 1983 року зареєстрована в житловому приміщенні - квартирі в АДРЕСА_1 , що підтверджується ордером від 12.02.1982 за №151 серія БЦ. 
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про смерть серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 .
Відповідно до рішення Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради народних депутатів від 18.11.1992 року №451 «Про затвердження нумерації будинків у зв`язку з перейменуванням вулиць міста», замість існуючої нумерації будинку - АДРЕСА_3 , затверджену нову нумерацію №22.
Згідно з підпунктом 1.2 пункту 1 рішення Білоцерківської міської ради від 28.07.2022 року №2836-31-VIII «Про поділ та перейменування АДРЕСА_4 (на відрізку від перехрестя вул. Леваневського з вул. Некрасова (від будівлі АДРЕСА_5 ) в західному напрямку до бул. Княгині ОСОБА_7 ) перейменовано на вул. Чорних Запорожців.
Згідно витягу з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади від 28.11.2025 р. за №15.2-03/28039, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано 3 осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 .
Згідно Акту №100 від 28.11.2025 р., складеного КП БМР ЖЕК №7, за адресою: АДРЕСА_1 , з грудня 2017 року по теперішній час ОСОБА_6 та ОСОБА_2 фактично не проживають. 
При вирішенні даної справи суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем, врегульовані нормами ЦК України та ЖК України.
Відповідно до Закону України «Про основні засади житлової політики» від 13.01.2026 (який набрав законної сили 15.02.2026) Житловий кодекс України втратив чинність, крім статей 31-42, 43-46, 47-49, 51-53, 57-60, 71, 72, 127-132-2, що продовжують діяти до дня початку функціонування Єдиної інформаційно-аналітичної житлової системи.
Згідно ст. 34 Закону України «Про основні засади житлової політики» (далі Закон № 4751-IX) держава забезпечує особам належні та рівні умови для захисту права на житло в порядку і спосіб, визначені законом. Власник або користувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на житло відповідно до закону. Захист права на житло здійснюється особами у спосіб, визначений законодавством.
За ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Згідно зі ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
В п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12.04.1985 року /зі змінами/ «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Аналізуючи обставини та докази даної справи, суд не встановив поважної причини відсутності відповідача за місцем своєї реєстрації. Тобто, судом не встановлено випадків, передбачених ст. 71 ЖК України, за якими жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців. Зокрема, в даному спорі відсутні дані, що відповідач призваний на строкову військову службу або направлений на альтернативну (невійськову) службу, чи тимчасово виїхав з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням, чи виїхав на лікування, чи перебуває в місцях позбавлення волі, під арештом.
Натомість встановленим є те, що відповідач з грудня 2017 року постійно не проживав в даній квартирі, не підтримує відносин з мешканцями цієї квартири, не утримує житлове приміщення.
Отже, відповідач не проживає в даному помешканні більше 6 місяців без поважних причин, що дає підстави зробити висновок про втрату інтересу відповідачем до вказаного житла. Доказів того, що відповідачу чинилися перешкоди в користуванні спірним житловим приміщенням, чи мала місце домовленість між сторонами щодо користування квартирою, - суду не надано, а тому, суд вважає за можливе визнати відповідача таким, що втратив право на користування зазначеним житлом.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 158, 258- 265, 280-282,354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. 
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; адреса: АДРЕСА_6 ; РНОКПП: НОМЕР_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; адреса: АДРЕСА_6 ; РНОКПП: невідомий.
Повний текст заочного рішення складено 29 травня 2026 року. 
Суддя    	Б. І. Кошель